‫- "הבינו שהכול קשור להכול." -‬
‫- מיוחס ללאונרדו דה וינצ'י -‬
‫שעת העומס.‬
‫זה אותו הדבר בכל מקום.‬
‫חייבים להגיע ליעד הכי מהר שאפשר.‬
‫בעולם העמוס שלנו,‬
‫הטבע גורש אל הצללים.‬
‫אבל כאן, בנפאל, יש גבול עד לאן‬ ‫תוכלו להגיע באמצעות הרחובות הצדדיים.‬
‫אז כשאין ברירה אלא לעלות על כביש ראשי,‬
‫אתם יכולים או להיתקע בפקקים,‬
‫או ליצור נתיב משלכם.‬
‫הנודד המורד הזה‬ ‫עושה מה שהזן שלו תמיד עשה...‬
‫מבצע את הנדידה הלילית‬ ‫בין מקומות שופעי מזון.‬
‫וגם אם הסוואנה הפכה היום לפרבר,‬
‫זה לא יעצור בעדו.‬
‫מול העולם המטורף שלנו,‬ ‫הטבע נאבק על המשך קיומו.‬
‫ועל ידי כך, כל אחד מהקרנפים הנחושים הללו‬
‫טווה חוט זעיר משלו לרשת עצומה של חיים.‬
‫רשת חיה שמשתרעת על העולם כולו.‬
‫היא מחברת בין כל היצורים החיים.‬
‫ועכשיו, בפעם הראשונה,‬ ‫אנחנו הולכים לחשוף כיצד.‬
‫מהיערות הסבוכים ביותר‬‫...‬
‫עד לאוקיינוסים הכי עמוקים.‬
‫מהשמיים הסוערים ביותר...‬
‫עד למדבריות הכי לוהטים.‬
‫הרשת הנסתרת הזו מקשרת בין פלאי החיים‬
‫לבין הכוחות הגדולים של כוכב הלכת שלנו...‬
‫ושומרת על כל עולמנו בחיים.‬
‫ואפילו כשאנחנו משבשים‬ ‫את אותם קשרים חיוניים...‬
‫הטבע ממשיך להילחם.‬
‫זה הסיפור המופלא שלא סופר‬ ‫על הכוח החזק ביותר בעולם.‬
‫החיים עצמם.‬
‫נחשוף את סודותיהם,‬
‫ונגלה כיצד יכול להיות‬ ‫עתיד מזהיר יותר לכולנו‬‫...‬
‫בעולם החיים המקושר שלנו.‬
‫- עולם שכולו חיים -‬
‫- הרשת המדהימה של הטבע -‬
‫אפשר למצוא חוט של רשת הטבע‬
‫בכל מקום שתרצו לחפש,‬
‫אפילו בטבע הפראי של הצפון הקפוא.‬
‫- מסופר על ידי קייט בלאנשט -‬
‫היא אולי לא יודעת,‬
‫אבל לאיילת הצפון הזו יש תפקיד חיוני לפניה.‬
‫היא רק צריכה לשרוד‬ ‫מספיק זמן כדי למלא את תפקידה.‬
‫הקשר החזק יותר מכול‬ ‫עם אימא שלה יבוא לעזר.‬
‫אך ראשית, היא תצטרך ללמוד לשלוט‬ ‫בכלי ההישרדות החשוב ביותר שלה.‬
‫הרגליים שלה.‬
‫היא אתלטית מלידה.‬
‫מהירות, סיבולת, יש לה הכול.‬
‫או שיהיה לה, כשהיא תהיה מסוגלת ללכת.‬
‫עד אז, המקום הבטוח ביותר לאצנית המתלמדת‬
‫הוא תחת רגליה של אימה.‬
‫כי עיני הנשר עוקבות בקפידה,‬
‫מחכות שהיא תסטה מהדרך.‬
‫אימא הגנה עליה הפעם.‬
‫אבל ככל שהיא תקדים לשלוט ברגליה,‬
‫כך יגדלו סיכוייה לשרוד.‬
‫העופרה תהיה בטוחה כשתצטרף לעדר.‬
‫וביחד, בעלי החיים הללו יוצרים השפעה‬
‫אשר מורגשת הרבה מעבר לאזור הארקטי.‬
‫אבל רק אם הם יישארו ערניים.‬
‫זאבים.‬
‫בשטח מישורי,‬
‫העדר הזה יכול לזהות סכנה מתקרבת‬ ‫ויכול לעשות את מה שהוא נולד לעשות.‬
‫בשטח הפתוח,‬ ‫באפשרותם להגיע למהירותם המרבית.‬
‫אך בין העצים, השלג העמוק מאט את מהירותם.‬
‫למזלם, השלג מאט עוד יותר‬ ‫את אלו בעלי הרגליים הקצרות יותר.‬
‫חזרה לשטח הפתוח משמעותה‬ ‫אחיזה טובה יותר בקרקע.‬
‫והעדר הדרוך שוב יכול לפקוח עין על רודפיו.‬
‫האזור הארקטי הוא מקום שקשה לשרוד בו‬ ‫אפילו עבור אצן ברמה עולמית.‬
‫אבל הריקוד הבלתי נגמר הזה של טורף וטרף‬
‫בסופו של דבר מתקשר לכולנו.‬
‫בעוד העופרה והעדר שלה‬ ‫רועים את העשב והצמחייה,‬
‫הם מקצצים אותו,‬
‫מה שמאפשר לשלג לשקוע בצורה חלקה.‬
‫בעוד הטורפים משאירים את העדרים בתנועה,‬
‫מפזרים את עבודת המרעה שלהם למרחקים.‬
‫יחד הם עוזרים ליצור שמיכות רצופות של שלג,‬
‫שהופכות את המישורים הלבנים האלה‬ ‫למראה קוסמית עצומה,‬
‫שיכולה להחזיר עד 85 אחוז‬ ‫מחום השמש חזרה לחלל.‬
‫אנחנו צריכים שהאזור הארקטי יישאר קפוא‬ ‫כדי לעזור לייצב את האקלים שלנו,‬
‫ולהפוך את כדור הארץ כולו‬ ‫לראוי יותר למגורים עבור כולנו.‬
‫ומערכת הקירור המדהימה הזו‬
‫מניעה שרשרת פיזיקלית נוספת של אירועים...‬
‫שמתחוללת במעמקי האוקיינוסים שלנו.‬
‫כי ממש לא רחוק מהחוף, הים קופא.‬
‫גבישי קרח עולים לפני השטח,‬
‫מאלצים מי ים צפופים יותר‬ ‫לצנוח אל קרקעית הים...‬
‫ומים עיליים חמים יותר‬ ‫צפים ומחליפים אותם.‬
‫זו תחילתה של מערכת זרימה מחזורית ענקית.‬
‫משאבה שמניעה את זרמי הים‬ ‫במסע מחזורי של אלף שנה‬
‫ומחברת בין כל האוקיינוסים בכדור הארץ.‬
‫היכן שיש זרמים,‬
‫יש חיים.‬
‫ואין יותר חיים‬ ‫מאשר בשונית אלמוגים טרופית.‬
‫רבע מכל המינים הימיים הידועים לנו‬ ‫חיים בשוניות מסוג זה.‬
‫ומיליארד מאיתנו, בני האדם,‬ ‫תלויים בהם למזון,‬
‫פרנסה והגנה.‬
‫אפילו כאן, בזרמים סביב השונית,‬
‫חלים אותם כללים‬‫...‬
‫על הציידים ועל הניצודים.‬
‫החוכמה היא להקדים את המתחרים...‬
‫בכל דרך אפשרית.‬
‫ביצי הדיונון האלה‬ ‫הוחבאו בסלעים על ידי אימם.‬
‫הבעיה היא שבקרוב הן יהפכו לשקופות.‬
‫אז העוברים הזעירים‬ ‫חייבים להימנע מתנועה כדי שלא...‬
‫טוב, תמיד יש אחד מרדן.‬
‫הצעיר המפותח הזה,‬ ‫שגודלו לא עולה על גודל של בוטן,‬
‫כבר מוקסם מהשונית שסביבו.‬
‫תוחלת חייו היא כשנה בלבד,‬
‫אז נראה שהוא נחוש ללמוד כמה שיותר,‬
‫הכי מהר שהוא יכול.‬
‫אבל ההתלהבות שלו מושכת תשומת לב.‬
‫חסילון גמל שלמה רעב‬ ‫בעל העיניים החדות ביותר בשונית.‬
‫הוא אוהב את הביצים שלו רכות.‬
‫אבל הדיונון הקטן כבר מקדים אותו בצעד אחד.‬
‫עכשיו רואים אותי.‬
‫ועכשיו לא.‬
‫אבל לא כולם ייפלו בפח הזה.‬
‫כרישי כותפת יכולים לחוש בזרם החשמלי‬
‫שנפלט מהארוחה הבאה שלהם.‬
‫ודופק הלב של התינוק זועק כמו אזעקת מכונית.‬
‫בשנייה האחרונה, הוא איכשהו יודע‬‫...‬
‫ללחוץ על מתג הכיבוי.‬
‫הוא עוצר את נשימתו‬ ‫ומאט את שלושת הלבבות שלו‬
‫כדי להיעלם פעם נוספת.‬
‫כל מה שהתלמיד הנלהב צריך עכשיו‬
‫זה מבוגר שילמד אותו‬ ‫איך לצוד את ארוחת הערב שלו.‬
‫זה מספיק כדי לגרום‬ ‫לצייד הטירון לבקוע מהביצה.‬
‫ניסיון החיים שצבר בביצה,‬ ‫מעניק לו את ההתחלה המיטבית כיצור עצמאי.‬
‫כעת הוא יחגוג‬
‫על כל ההזדמנויות שהזרמים יביאו לו.‬
‫יצורים קטנטנים שוחים באוטוסטרדת האוקיינוס‬
‫משונית אחת לשונית רחוקה יותר.‬
‫מפיצים חיים חדשים ותקווה חדשה‬
‫לעתידם של הפלאים התת-ימיים האלה.‬
‫מעופרה שעוזרת להפעיל‬ ‫את פעימות הלב של האוקיינוס‬
‫דרך שונית טרופית,‬
‫רשת זרמי האוקיינוס מחברת את שני הקטבים‬
‫בעודה ממשיכה כל הדרך לאנטרקטיקה.‬
‫טמפרטורות מקפיאות‬ ‫מגבירות את דופק האוקיינוס,‬
‫אשר שואב מי ים צפונה פעם נוספת...‬
‫שם הזרמים החזקים ביותר מחדשים את החיים...‬
‫במקומות הכי פחות צפויים.‬
‫במהלך העונה היבשה במדבר קלהארי שבאפריקה,‬
‫כולם מתקשים להתגבר על החום.‬
‫עם זאת, אפילו כאן,‬
‫רשת הטבע יודעת לספק בדיוק‬ ‫את מה שהחיים צריכים כדי לשגשג.‬
‫הכול מפני שבמרחק מאות קילומטרים,‬
‫זרם אטלנטי קפוא פוגש אוויר מדברי חם.‬
‫ערפל סמיך נושב ליבשה.‬
‫עננים רועמים מתנשאים מעל הרמות,‬
‫שם הם מבצעים את האלכימיה של הטבע.‬
‫כל ברק חזק כל כך...‬
‫ש‬‫הוא מפצל מולקולות באוויר...‬
‫ויוצר ניטרטים,‬
‫דשן נוזלי חיוני לצמיחה‬ ‫של כל צמח על כדור הארץ.‬
‫החומרים המזינים האלה‬ ‫יורדים באמצעות הגשם וזורמים דרומה...‬
‫חוצים מאות קילומטרים בדרום אפריקה...‬
‫עד שהם יזרמו אל דלתת האוקוונגו...‬
‫ויהפכו את הקלהארי היבש‬ ‫לאחד מנאות המדבר הגדולים בטבע...‬
‫מה שיגרום להתפרצות של צמיחה חדשה‬ ‫במדבר שהיה פעם צחיח.‬
‫אך בעוד חיבור לאוקיינוס מרוחק‬ ‫מספק את המים...‬
‫זו אחריותם של המקומיים‬ ‫ליצור אזור שכולם יכולים ליהנות ממנו.‬
‫מהנדסים כבדי משקל‬ ‫חוצים את דרכם דרך הצמחייה...‬
‫יוצרים רשתות של ערוצים זורמים...‬
‫שמחברים בין בריכות ובורות מים...‬
‫ובכך מאפשרים למים העשירים‬ ‫להתפשט רחוק יותר.‬
‫כלומר, אף אחד לא מקופח.‬
‫ועבור המשפחה הזו‬ ‫של ההיפופוטמים אוהבי הפנאי...‬
‫זו עונת מסיבות הבריכה.‬
‫הם הראשונים לתפוס‬ ‫את מקום הרחצה הטוב ביותר באזור.‬
‫אבל אבא לא יכול להירגע לגמרי.‬
‫לשמור על הבריכה הזאת‬ ‫ועל הרמון נקבות הרבייה שלו‬
‫זו לא משימה קלה.‬
‫שניהם מבוקשים מאוד בקרב‬ ‫זכרים צעירים שרוצים להקים משפחה משלהם.‬
‫בשביל האב,‬
‫הפולש הזה רצוי כמו עצם בגרון.‬
‫האב מזהיר אותו שיתרחק.‬
‫להילחם ביריב במשקל שתי טונות יהיה מתיש.‬
‫וזה אף עלול להיות קטלני.‬
‫אבל אם הזכר הפראי ייכנס לבריכה שלו,‬
‫עומדת בפני האב בחירה פשוטה.‬
‫לאבד את משפחתו‬‫...‬
‫או להילחם.‬
‫ייתכן שהאבא יצטרך לעמוד מול מתמודדים רבים‬
‫לפני שהעונה תסתיים.‬
‫אך לעת עתה, הניצחון ראוי לחגיגת ראווה.‬
‫כן, עדיין יש לו את זה.‬
‫כל ההשתובבות והריבים האלה‬ ‫עוזרים להאריך את עונת המסיבות.‬
‫הם בוחשים את המים ומונעים מהם‬ ‫להפוך למים עומדים.‬
‫אז אפילו כשהשיטפון מתחיל לדעוך,‬
‫חבריהם אדריכלי הנוף‬
‫יכולים להיות בטוחים‬ ‫שמי השפכים ההיפופוטמיים ראויים לשתייה.‬
‫תוך מספר חודשים,‬
‫השפע שנוצר מהשיטפון נעלם.‬
‫והבולדוזרים מורידים את האוכל שנשאר...‬
‫אל הקרקע.‬
‫ואפילו ארוחת ההריסות הזאת‬
‫גורמת לתגובת שרשרת‬
‫ששולחת אדוות הרחק אל מעבר למדבר...‬
‫בכך שהיא סוללת את הדרך לתופעת טבע נוספת.‬
‫אש.‬
‫עצים מתים משמשים כדלק‬ ‫לשרפות עונתיות שמחדשות את הסוואנה.‬
‫ומתוך הלהבות האלה,‬ ‫מתחיל חוט חדש ברשת החיים העצומה‬‫...‬
‫עם קשר שמחבר בין יבשות.‬
‫בעוד הצמחייה והאדמה נשרפים,‬
‫חומרים מזינים מיקרוסקופיים‬ ‫משתחררים מהאדמה.‬
‫הם עולים במעלה העשן...‬
‫ופוגשים את העננים.‬
‫גבוה באטמוספרה, פלומות של זרחן‬
‫דוהרות את דרכן‬ ‫בזרמי הרוח ובמערכות מזג האוויר.‬
‫דשנים נישאים לאורך כל האוקיינוס האטלנטי...‬
‫עד לשמי דרום אמריקה...‬
‫היכן שהקסם שלהם יורד עם הגשם...‬
‫על יער האמזונס האדיר.‬
‫למרבה הפלא, חצי מהזרחן שמוצא את דרכו לכאן,‬
‫מקורו בשרפות באפריקה...‬
‫והוא מספק סיוע בין-יבשתי לשימור חיים‬
‫עבור שלושת מיליון המינים‬ ‫שקוראים למקום הזה בית.‬
‫נהגנו לחשוב שהגיוון המדהים של החיים כאן‬
‫התפתח בגלל לחץ התחרות.‬
‫אבל קיים גם כוח מעודן יותר‬ ‫וחזק באותה מידה.‬
‫שיתוף פעולה.‬
‫גבוה ורם מכול,‬ ‫מתנשא עץ אגוז הברזיל האלגנטי.‬
‫הוא גדל כאן כבר למעלה ממאה שנים.‬
‫בגובה של כמעט 45 מטרים,‬ ‫הוא עמוד תווך בחברה הגבוהה.‬
‫הוא הגיע לפסגה‬ ‫בזכות היותו מרשת היערות האולטימטיבי,‬
‫והוא סומך על המקושרים לו‬ ‫שיספקו לו את כל מה שהוא צריך.‬
‫פרחים צהובים בוהקים שופעי צוף‬ ‫מכריזים שהוא מוכן להתרבות.‬
‫אבל הוא מעט בררן.‬
‫הוא מעוניין רק בחשובים ביותר.‬
‫כלומר, במאביקים החשובים ביותר,‬ ‫שאולי ביקרו בעץ אגוז ברזיל אחר.‬
‫אז לפרחים שלו יש שכבת מגן.‬
‫יידרש מישהו קצת יותר חסון‬ ‫כדי לעבור דרך הדלת הזאת.‬
‫למרבה הפלא, העץ הזה מקושר כל כך טוב,‬
‫שהוא יכול להאציל את הסמכות לעוזר אישי‬ ‫שיעשה עבורו את העבודה הקשה‬
‫במציאת יצור ייחודי שכזה.‬
‫סחלב שכן...‬
‫מחפש לפתות מאביק משלו.‬
‫גם הבררניים ביותר לא מסוגלים‬
‫לעמוד בפני הניחוחות שובי הלב שלו.‬
‫דבור הסחלבים הזה הוא אמן בשמים.‬
‫תוך שהוא עובד על הבושם המיוחד שלו,‬
‫הוא פשוט חייב להוסיף‬ ‫את הניחוח האלוהי הזה לתערובת שלו.‬
‫הוא אוסף בעדינות את השמנים הארומטיים‬ ‫המשובחים באמצעות המברשות שלו...‬
‫וממזג אותם במיומנות בנרתיקו.‬
‫התערובת המושלמת תהפוך אותו‬ ‫לנחשק ולנערץ יותר מכול.‬
‫אז זה חייב להיות בדיוק במידה הנכונה.‬
‫אולי קצת יותר.‬
‫אבל לא הפרפקציוניסט המבושם הזה‬ ‫הוא מי שיעזור לעץ אגוז הברזיל.‬
‫אלא מי שהוא מושך.‬
‫כעת שאוויר היער מלא בניחוחות מפתים,‬
‫דבורים נקבות גדולות וחזקות יותר‬ ‫מתחילות לזמזם מסביבו.‬
‫ואותן חסונות בעלות משקל כבד,‬
‫הן אלו שעץ אגוז הברזיל חיכה לבואן.‬
‫לנקבות הדבורים יש את הכוח‬ ‫לחדור את שכבת ההגנה‬‫...‬
‫ולספק את האבקה שהעץ צריך כדי להתרבות.‬
‫המומחיות של העץ ברשת היערות השתלמה.‬
‫אבל בשנה הבאה,‬ ‫הפרחים הייחודיים שלו יהפכו לפירות‬
‫שקשה עוד יותר לחדור אליהם.‬
‫אפילו לא נפילה של 30 מטרים‬
‫תצליח לחשוף את זרעיו מבעד לשריון הקשה.‬
‫רק מפצח מיומן‬ ‫יצליח לפרוץ את הכספת הזאת.‬
‫אבל לעץ האציל הזה יש קשרים‬ ‫אפילו בעולם התחתון של היער.‬
‫חשוד מספר אחת,‬
‫אגוטי קל האצבעות.‬
‫המכרסם בעל השיניים הזה‬ ‫הוא היצור היחיד שבבעלותו‬
‫הכלים המתאימים לפיצוח.‬
‫וכשזה מגיע לאגוזים שבפנים,‬ ‫הוא פשוט חייב את כולם.‬
‫אם נותרות שאריות, הוא מחביא אותן‬ ‫בנקודות מחבוא קטנות ברחבי היער.‬
‫כדי ליהנות מהן מאוחר יותר.‬
‫אבל לגזלן היער הזה‬ ‫יש כל כך הרבה נקודות מחבוא,‬
‫שהוא לא מסוגל לזכור היכן כולן נמצאות.‬
‫ואלו אותם זרעים אבודים‬ ‫שעליהם מסתמך עץ האגוז הברזילאי.‬
‫הפקדת המורשת היקרה שלו בידי צוות כה אקראי‬ ‫עלולה להתפרש כחוסר זהירות,‬
‫אך זה הפלא ברשת של הטבע.‬
‫שיתופי הפעולה המדהימים האלה באמת עובדים.‬
‫והם אמינים כל כך, שכל אגוז ברזיל‬
‫נוצר בדרך יוצאת הדופן הזו.‬
‫הם יבול שיכול להגיע רק מיער גשם בריא ושלם.‬
‫ויש חיה אחת במיוחד‬
‫שחיונית לשמירת בריאות היער כולו.‬
‫יצור ששולט בממלכתו ביד רמה ואימתנית.‬
‫טוב, לפחות בהמשך, כשיועיל להתעורר משנתו.‬
‫מתבגר טיפוסי!‬
‫היגואר הצעיר הזה מעביר את ימיו בשינה‬
‫ומדי פעם קם כדי לפשוט על המזווה.‬
‫החטיפים שלו נעים מצמרות העצים...‬
‫ועד מתחת לקו המים.‬
‫אבל התיאבון האין סופי שלו‬ ‫פירושו שבכל מקום שבו הוא דורך,‬
‫הוא נושם לא מוות אלא חיים.‬
‫ללא חתולים גדולים כמוהו,‬
‫המקום הזה יכול להיראות שונה מאוד.‬
‫פחות ציידים, פירוש הדבר,‬ ‫התרבות עצומה של חיות מרעה‬
‫שיזללו את השתילים‬ ‫לפני שיספיקו להגיע לבגרות.‬
‫ובזמן שעצים מבוגרים ימותו,‬ ‫יהיו פחות עצים צעירים להחליף אותם.‬
‫אור השמש יחדור דרך הרווחים שבסבך.‬
‫צמחיית הקרקע הלחה תתייבש,‬
‫ואלו שתלויים בתנאי מחייה לחים ייעלמו.‬
‫פרחים ינבלו.‬
‫יונקי דבש יגוועו ברעב.‬
‫היכן שלא תישמע שאגת הטורפים...‬
‫מספר הנמלים חותכות העלים יזנק פי מאה,‬
‫והן מוכנות להפשיט את היער עלה אחר עלה.‬
‫מספיק שחוליה אחת תחסר,‬
‫וכל הרשת תתחיל להתפרק.‬
‫אבל במקום שבו היגוארים עדיין צדים,‬ ‫הם הדבק שמחבר‬
‫את הרשת המורכבת של יערות הגשם.‬
‫והמתבגר הרעבתן הזה‬
‫הולך לנסות משהו‬ ‫שמעטים הציידים שהיו מעזים לנסות,‬
‫להתמודד מול טורף עליון נוסף.‬
‫קיימן‬‫...‬
‫אשר מחכה לצוד את הטרף שלה.‬
‫ליגואר תמים יהיה מאתגר מאוד לעמוד מולה.‬
‫הכול תלוי במי יתקוף את מי ראשון.‬
‫הוא השיג ארוחה משובחת‬ ‫שתספק אפילו תיאבון של מתבגר.‬
‫וכזו שיהיו לה השפעות המשכיות משמעותיות.‬
‫כי השאריות שנותרו עומדות להתחיל במסע משלהן‬
‫שיחשוף את הסוד המדהים‬
‫של איך יערות בכל העולם פועלים באמת.‬
‫הפגר המרקיב משחרר‬ ‫כמות עצומה של חומרים מזינים‬
‫שמחלחלים לקרקע.‬
‫ומתחת לאדמה, יש משהו שממתין לקבל אותם.‬
‫חוט מיקרוסקופי סופג את החומרים המזינים‬
‫ומעביר אותם אל מתחת לעצים שמעליו.‬
‫זה רק חוט זעיר מתוך רשת חיים רחבה.‬
‫רקמות התפטיר ממושבות של פטריות‬
‫שהתפשטו מתחת לכל יער הגשם הזה.‬
‫המסופים הזעירים שלהם מתחברים לשורשי העצים‬ ‫אשר סוחרים בחומרים מזינים שקלטו‬
‫בתמורה לנתח מהמזון של העץ עצמו.‬
‫אבל זה יותר מאשר סתם סחר חליפין עסקי.‬
‫ביערות מסוימים, רשתות תת-קרקעיות‬ ‫מאחדות את העצים שלהם‬
‫לרשת עצית רחבה אחת.‬
‫מערכת חכמה שמאפשרת‬ ‫זרימה הדדית של מזון ומים‬
‫מהחזק לחלש ביותר.‬
‫אפילו בין המינים.‬
‫שתיל הגווע לאור השמש‬
‫יכול להיות מוזן במלוא הכוח משכניו הגבוהים.‬
‫העצים עשויים אפילו להשתמש ברשת שלהם‬ ‫כדי לתקשר זה עם זה.‬
‫כמו ישות אחת מחוברת,‬ ‫הם מזהירים מפני מחלה או תקיפה,‬
‫כדי שיוכלו להתכונן לזמנים קשים.‬
‫קנה המידה של רשתות הפטריות‬ ‫בעולם הוא מדהים.‬
‫אם יניחו את כל הפטריות זו לצד זו,‬ ‫הן יגיעו אל מעבר למערכת השמש שלנו,‬
‫וימשיכו עד ליותר ממחצית הדרך‬ ‫על פני הגלקסיה שלנו.‬
‫אבל כאן בכדור הארץ,‬ ‫הן עובדות עם העצים שלהן‬
‫כדי לכלוא שלושה רבעים‬
‫מכל הפחמן היבשתי שלנו‬ ‫בבטחה מתחת לאדמה.‬
‫עץ התאנה הזה הוא בן מאות שנים.‬
‫כהורה מגונן,‬
‫שתילים רבים גדלו בצלו.‬
‫אבל כעת חייו מגיעים לקיצם.‬
‫רשת הפטריות תאפשר לו לעשות‬ ‫מעשה אחרון של עזרה לזולת.‬
‫ולהעניק לקהילה שלו‬ ‫את מלוא חומרי ההזנה היקרים שבו.‬
‫משאלתו האחרונה של העץ היא לספק‬ ‫את תנאי המחיה המיטביים למשפחת היער שלו.‬
‫עץ אחר יצמח, יתפוס את מקומו‬ ‫וימשיך את תפקידו הנצחי.‬
‫הודות לפלאי הרשת של העצים.‬
‫ישנם מדענים היום‬ ‫שרואים ביערות יותר ויותר‬
‫כישות אחת מחוברת...‬
‫שבה צמחים, בעלי חיים ופטריות עובדים יחד...‬
‫כקהילה משתפת פעולה שתומכת בעצמה.‬
‫התגלמות הרשת המדהימה של הטבע.‬
‫לאור התגליות האחרונות הללו,‬
‫זה לא מופרך להבין שכל כוכב הלכת‬
‫מתפקד באותו האופן.‬
‫כל החיים מחוברים.‬
‫מאייל מהיר‬
‫להיפופוטם חוגג ניצחונות.‬
‫לכל פעולה יש השלכות.‬
‫מפעימת לב באוקיינוס לסופת גשם פורייה.‬
‫בדרך כזו או אחרת, כל הטבע מתחבר לכל חיינו.‬
‫גם אם זה לא מתהלך ברחוב שלנו.‬
‫קשרי החיים עושים את דרכם אל כל פינה בעולם.‬
‫אבל הרשת של הטבע‬ ‫חייבת להיות כל הזמן בתנועה,‬
‫לרקוד לפי הקצב של כוכב הלכת שלנו‬
‫ולהגיב לחלוף הזמן עצמו.‬
‫בעולם המשתנה תמידית,‬
‫צצות כל הזמן הזדמנויות.‬
‫אבל התזמון הוא הכול.‬
‫תרגום כתוביות: סיון שפירא‬