"FÖRSTÅ ATT ALLT HÄNGER IHOP."
TILLSKRIVET LEONARDO DA VINCI
Rusningstrafik.
Den är likadan överallt.
Du måste ta dig dit du ska så fort som möjligt.
I vår hektiska värld,
har naturen förvisats till skuggorna.
Men här i Nepal är bakgatorna begränsade.
Så när man tvingas ta den stora vägen,
kan man antingen fastna i trafiken,
eller skapa sin egen fil.
Den här trotsiga pendlaren gör vad hans sort alltid gjort.
Den nattliga vandringen mellan betesmarker.
Och om savannen i dag har blivit en förort,
så stoppar inte det honom.
I vår galna värld strävar naturen efter att hitta en väg.
Genom att göra det, väver var och en av de beslutsamma noshörningarna
sin egen lilla tråd i ett vidsträckt livsnät.
Ett levande nätverk som sträcker sig över hela världen.
Det förbinder allt levande.
Och nu, för första gången, ska vi avslöja hur.
Från de tätaste skogarna...
...till de djupaste haven.
De häftigaste skyarna...
...till de hetaste öknarna.
Det här dolda nätverket sammanlänkar livets under
med planetens enorma krafter,
och håller hela vår värld vid liv.
Även när vi stör dessa viktiga kopplingar...
...kämpar naturen vidare.
Det här är den förunderliga historien om jordens mäktigaste kraft.
Livet självt.
Avslöjar vi dess hemligheter,
så upptäcker vi hur det kan finnas en ljusare framtid för oss alla...
...i vår sammanlänkade värld full av liv.
EN VÄRLD FULL AV LIV
NATURENS FANTASTISKA NÄTVERK
Man kan plocka upp en tråd i naturens nätverk
varhelst man letar,
även i vildmarken i det frusna norr.
BERÄTTARE: CATE BLANCHETT
Hon kanske inte vet det,
men den nyfödda renen har en viktig roll framför sig.
Hon måste bara överleva länge nog för att spela sin roll.
Ett starkt band till sin mamma hjälper.
Men först måste hon bemästra sitt viktigaste överlevnadsverktyg.
Sina ben.
Hon är en naturlig atlet.
Snabbhet, uthållighet, hon har allt.
Åtminstone när hon hittar sina fötter.
Till dess är den säkraste platsen för en blivande sprinter
under sin mammas fötter.
För örnögon ser på...
...och väntar på att hon ska bli ensam.
Mamma räddar henne.
Men ju fortare hon får benen att funka,
desto säkrare är hon.
Kalven kommer att finna trygghet i hjorden.
Det är tillsammans som dessa djur har en inverkan
som märks långt bortom Arktis.
Men bara om de hålls alerta.
Vargar.
Ute på slätterna
kan hjorden upptäcka faror som närmar sig och göra det de föddes till.
På öppna marker når de toppfart.
Men bland träden saktar djup snö ner dem.
Som tur är, är det ännu svårare för kortare ben.
Att ta sig till öppen mark innebär bättre fotfäste.
Och den lättskrämda hjorden kan återigen hålla ett vakande öga på sina förföljare.
Arktis är en svår plats att överleva även för en löpare i världsklass.
Men den här eviga dansen mellan rovdjur och byte
har en koppling till oss alla.
När kalven och hjorden betar på växtligheten...
...trimmar de den,
vilket låter snön lägga sig obruten.
Och rovdjuren håller hjordarna i rörelse,
vilket sprider deras betande vida omkring.
Tillsammans skapar de obrutna snötäcken
som förvandlar dessa vita slätter till en enorm kosmisk spegel...
...som kan reflektera upp till 85 procent av solens värme tillbaka till rymden.
Arktis måste förbli fruset för att stabilisera vårt klimat
och göra hela planeten mer beboelig för oss alla.
Och det här häpnadsväckande kylsystemet
sätter igång ännu ett fysiskt händelseförlopp...
...långt nere i havens djup.
För precis utanför kusten fryser havet.
Iskristaller stiger till ytan
och tvingar havsvatten med högre densitet att sjunka till havsbotten...
...och varmare ytvatten att flöda in och ersätta det.
Det är början på ett gigantiskt cirkulationssystem.
En pump som driver havsströmmar på en tusenårig resa tur och retur
som sammanlänkar jordens alla hav.
Där det finns strömmar,
finns det liv.
Och ingenstans finns det mer liv än i ett tropiskt korallrev.
En fjärdedel av alla kända marina arter lever i sådana rev.
Och en miljard av oss människor är beroende av dem för mat,
försörjning och skydd.
Även här i strömmarna runt revet
gäller samma regler...
...för jägare och de jagade.
Tricket är att ligga steget före konkurrenterna
på alla sätt man kan.
De här bläckfiskäggen gömdes i klipporna av sin mamma.
Problemet är att de snart blir genomskinliga.
Så de små embryona måste ligga stilla för att inte bli...
Alltid är det nån.
Stor som en jordnöt, är den brådmogna ynglingen
redan fängslad av revet som omger honom.
Han lever bara ett år,
så han verkar fast besluten att lära sig så mycket han kan,
så fort han kan.
Men livsglädjen drar till sig uppmärksamhet.
En hungrig mantisräka med revets skarpaste ögon.
Han vill ha sina ägg mjuka i mitten.
Men junior ligger redan steget före.
Nu ser du mig.
Men inte nu.
Men alla kommer inte att gå på det tricket.
Epåletthajar kan känna av elektriska strömmar
från sin nästa måltid.
Och bebisens hjärtslag tjuter som ett billarm.
I sista sekunden vet han på nåt sätt...
...att han ska stänga av.
Han håller andan och saktar ner sina tre hjärtan
för att försvinna igen.
Nu behöver den ivriga eleven
en vuxen som lär honom att fånga sin middag.
Det får en blivande jägare att bryta sig ut.
Examen från äggskolan ger honom den bästa starten i livet.
Nu kan han frossa
i de möjligheter som strömmarna ger.
Små djur som reser på vattnets motorväg
från rev till avlägsna rev.
De sprider nytt liv och nytt hopp
inför framtiden för dessa undervattensunder.
Från en renkalv som hjälper till att driva havets hjärtslag
via ett tropiskt rev,
förbinder nätverket av havsströmmar båda polerna
när det fortsätter ända till Antarktis.
Minusgrader överladdar havets puls,
och pumpar havsvatten norrut igen...
...där de starkaste strömmarna föryngrar livet...
...på platser man minst anar.
Under torrperioden i Afrikas Kalahariöknen
kämpar alla för att klara hettan.
Men även här
har naturens nätverk ett sätt att ge exakt det livet behöver för att blomstra.
Detta beror på ett möte hundratals kilometer bort
mellan en isig atlantisk ström och varm ökenluft.
Tjock dimma blåser inåt land.
Åskmoln byggs upp över höglandet
där de utför naturens egen alkemi.
Varje blixt är så kraftfull...
...att den delar molekyler i luften
och skapar nitrater,
ett flytande gödningsmedel som alla jordens växter behöver.
Näringen regnar ner och rinner söderut...
...genom hundratals kilometer av södra Afrika...
...innan den rinner ut i Okavangodeltat...
...och förvandlar det uttorkade Kalahari till en av naturens största oaser...
...vilket utlöser en explosion av tillväxt i den en gång karga öknen.
Men medan en koppling till ett avlägset hav ger vatten...
...är det upp till lokalborna att skapa ett område där alla har nytta av det.
Tungviktsingenjörer pressar sig fram genom vegetationen...
...och skapar nätverk av flödande kanaler...
...som förbinder pooler och vattenhål...
...och låter det rika vattnet spridas ännu längre.
Då blir ingen utan.
Och för den här familjen av livsnjutande flodhästar...
...är det poolpartysäsong.
De har första tjing på områdets bästa badplats.
Men pappa kan inte slappna av helt.
Att behålla poolen och sitt harem av avelshonor
blir inte enkelt.
Båda är eftertraktade av tjurar som vill bilda en egen familj.
För pappan
är den här inkräktaren lika välkommen som ett plåster i en pool.
Pappa varnar honom.
Att slåss mot en två ton tung rival vore utmattande.
Det kan också vara dödligt.
Men om hanen kliver ner i hans pool,
har pappan ett enkelt val.
Förlora sin familj...
...eller slåss.
Pappan kanske måste jaga bort många fler utmanare
innan säsongen är över.
Men just nu förtjänar vinsten ett segervarv.
Ja. Han kan än.
All lek och allt bråk hjälper till att förlänga partysäsongen.
Det rör om i vattnet och hindrar det från att stagnera.
Så även när vattnet börjar avta...
...kan de andra landskapsingenjörerna
lita på att vatten med flodhästsmak är säkert att dricka.
Efter bara några månader...
...försvinner översvämningens överflöd.
Och bulldozrarna tar ner maten som finns kvar...
...till jorden.
Men även den här demoleringsmiddagen
utlöser en kedjereaktion
som ger krusningar långt bortom öknen...
...genom att bana väg för ett annat naturfenomen.
Eld.
Dött trä ger bränsle åt skogsbränder som föryngrar savannen.
Och i dessa flammor börjar en ny tråd i det vidsträckta livsnätet...
...med en länk som binder samman kontinenter.
När växtlighet och jord brinner,
frigörs mikroskopiska näringsämnen från sin jordbundna existens.
De stiger upp med röken...
...för att möta molnen.
Högt upp i atmosfären skyndar fosforplymer
genom vindströmmar och vädersystem.
Näringsämnen som transporteras hela vägen över Atlanten...
...till Sydamerikas himmel...
...där deras magi regnar ner...
...över Amazonas mäktiga regnskog.
Det är häpnadsväckande att hälften av fosforn som hittar hit
kommer från afrikanska bränder...
...och ger en interkontinental livlina
till de tre miljoner arter som kallar det här sitt hem.
Vi brukade tro att livets otroliga mångfald här
utvecklades genom konkurrensen.
Men det finns även en subtilare och lika mäktig kraft som spelar in.
Samarbete.
Högt över skogen reser sig ett elegant paranötsträd.
Hon har växt här i över ett århundrade.
Hon är nästan 50 meter hög och en stöttepelare i samhället.
Hon har tagit sig hit upp genom att vara en utmärkt skogsnätverkare,
och hon känner tilltro att hennes kontakter ger henne allt hon behöver.
Klargula blommor fyllda med nektar visar att hon är redo att fortplanta sig.
Men hon är lite kräsen.
Hon tar bara emot VIP-gäster.
Väldigt inflytelserika pollinatörer som kan ha besökt andra paranötsträd.
Så hennes blommor har en skyddande huva.
Det krävs nån med lite mer kraft för att öppna den här porten.
Otroligt nog har trädet så bra kontakter
att hon kan delegera det hårda arbetet att hitta en så exklusiv varelse
till en personlig assistent.
En grannorkidé...
...som vill locka dit en egen pollinatör.
Dess fängslande arom är oemotståndlig
för en doftkännare.
Orkidébiet är en mästerlig parfymör.
Han jobbar på sin egen signaturparfym
och måste lägga till den här gudomliga doften.
Han samlar ihop de finaste aromatiska oljorna med sina borstar...
...och blandar dem skickligt i sina påsar.
Den perfekta blandningen gör honom mer åtråvärd för beundrare.
Så den måste vara precis rätt.
Kanske en gnutta till.
Men det är inte denna parfymperfektionist som hjälper paranötsträdet.
Utan den han attraherar.
När skogsluften nu är full av förföriska dofter,
börjar större, starkare honbin att surra omkring.
Och det är dessa tungviktare som paranötsträdet
har väntat på att få underhålla.
Honbin har kraften att öppna huvan...
...och leverera pollen som trädet behöver för att föröka sig.
Trädets kontakter i skogsnätverket har lönat sig.
Men nästa år har hennes exklusiva blommor förvandlats till en frukt
som är ännu svårare att komma in i.
Inte ens ett fall på 30 meter...
...kan få ut fröna ur deras stenhårda skal.
Bara en inbrottstjuv kan ta sig in här.
Men det här ädla trädet har till och med kontakter i skogens undre värld.
Misstänkt nummer ett,
den klåfingriga agutin.
Den här gnagaren med skarpa tänder är den enda med rätt verktyg
för att få upp skalet.
Och när det gäller nötterna, måste han bara ha alla.
Om det finns några rester, gömmer han dem i små gömmor i skogen.
För att äta dem senare.
Men den här skogstjuven har så många gömställen
att han inte minns var alla är.
Det är hans borttappade frön som paranötsträdet har räknat med.
Att lägga sitt värdefulla arv i händerna på en så brokig skara kan verka vårdslöst.
Men så är naturens underbara nätverk.
Dessa fantastiska samarbeten funkar verkligen.
Och de är så pålitliga att varenda paranöt
skapas på detta extraordinära vis.
De är en gröda som bara kan komma från en frisk, intakt regnskog.
Och det finns särskilt ett djur
som är avgörande för att hålla hela skogen frisk.
En varelse som styr sitt rike med en järnhand av rädsla.
Eller han ska det, när han vaknar.
En typisk tonåring.
Den här unga jaguaren sover om dagarna
och går ibland upp för att plundra skafferiet.
Hans snacks sträcker sig från trädtopparna...
...till under vattenytan.
Men hans gränslösa aptit betyder att överallt han går,
andas han inte död utan liv.
Utan stora katter som han,
skulle den här platsen kunna se väldigt annorlunda ut.
Färre jägare skulle innebära ett uppsving för betesdjur
som slukar skott innan de mognar.
När äldre träd dör, blir det färre unga som ersätter dem.
Solljuset strömmar in genom luckor i grenverket.
Den fuktiga undervegetationen torkar ut,
och de som är beroende av fuktiga förhållanden försvinner.
Blommor vissnar.
Kolibrier svälter.
Där inga stora rovdjur strövar...
...exploderar antalet bladskärarmyror hundratals gånger,
redo att skala bort skogen, ett blad i taget.
Endast en saknad länk,
och hela nätverket börjar falla isär.
Men där jaguarer fortfarande jagar, är de limmet som binder samman
regnskogens komplexa nät.
Och denna rovgiriga tonåring
kommer till och med försöka med nåt få andra jägare skulle våga.
Ta sig an en annan toppkonsument.
En kajman...
...som väntar på sitt eget byte.
En naiv jaguar skulle hon klara av.
Det handlar om vem som attackerar först.
Han har fått en måltid värdig även den största tonårsaptiten.
Och en som får djupa följdeffekter.
För hans rester kommer att påbörja sin egen resa
som kommer att avslöja hemligheten
om hur skogar över hela världen verkligen fungerar.
Det ruttnande kadavret släpper ut näringsämnen för en hel livstid
som sipprar ner i skogsbotten.
Och under marken väntar nåt på att ta emot dem.
En mikroskopisk tråd absorberar näringsämnena
och transporterar dem under träden ovanför.
Det är bara en tråd i ett vidsträckt levande nätverk.
Mycelet från kolonier av svampar
som sprider ut sig under hela regnskogen.
Deras små terminaler ansluter till trädrötter och byter näringsämnen
mot en andel av trädets egen mat.
Men det här är mer än bara en affärstransaktion.
I vissa skogar förenar underjordiska nätverk sina träd
till ett enda stort trädnät.
Ett smart system som tillåter ett ömsesidigt flöde av mat och vatten
från de starkaste till de svagaste.
Även mellan arter.
Ett skott som behöver solljus
kan nå sin fulla styrka genom sina högre grannar.
Träden kan även använda sitt nätverk för att kommunicera med varandra.
Ett kollektivt medvetande som varnar andra för sjukdom eller attack,
så att de kan förbereda sig.
Omfattningen av planetens svampnätverk är häpnadsväckande.
Om man la ut dem, skulle de räcka bortom vårt solsystem,
mer än halvvägs över vår galax.
Men här på jorden jobbar de med sina träd
för att stänga in tre fjärdedelar
av vårt markbundna kol säkert under jorden.
Det här fikonträdet är hundratals år gammalt.
Ett moderträd.
Många skott har vuxit upp i hennes skugga.
Men nu närmar sig hennes liv sitt slut.
Svampnätverket ger henne chansen till en sista osjälvisk handling.
Att ge de sista av sina värdefulla näringsämnen till samhället.
En mormors sista önskan att ge sin familj de bästa förutsättningarna.
Ett annat träd kommer att ta hennes plats och fortsätta hennes varaktiga roll.
Tack vare de under som trädnätverket kan utföra.
Vissa forskare idag ser allt oftare skogar
som en enda sammankopplad enhet...
...där växter, djur och svampar jobbar tillsammans...
...som ett samarbetande, självförsörjande samhälle.
Precis vad naturens fantastiska nätverk är.
I ljuset av de senaste upptäckterna
är det inte ett så stort steg att tänka sig att hela planeten
fungerar på samma sätt.
Alla liv är sammankopplade.
Från en snabb ren
till en segrande flodhäst.
Varje handling har konsekvenser.
Från ett hjärtslag i havet till ett fruktsamt regnoväder.
På ett eller annat sätt är naturen länkad till alla våra liv.
Även om det inte är på vår gata.
Livets kopplingar sträcker sig till jordens alla hörn.
Men naturens nätverk måste ständigt vara i rörelse,
dansa till rytmen av vår levande planet
och reagera på tidens gång.
I en ständigt föränderlig värld,
finns det alltid möjligheter.
Men tajmingen betyder allt.
Undertexter: Sabina Svensson