Nazubljen labirint od stijena i leda...
gdje temperature padaju 40 Celzija ispod ništice,
a brutalne mećave izbace 10 metara snijega.
Zima u Stjenjaku nije za one slaba srca.
Ali za jedno stvorenje...
to je izazov za koji je stvoren.
Gdje mi vidimo opasne padine,
ova gorska kuna vidi igralište.
To debelo krzno odbija snijeg poput zimske jakne.
Kandže joj se ukopavaju poput penjačke dereze.
Preživljava najteže zime...
uz bezbrižno otresanje krzna.
No planinska samoća ima i loših strana.
Malo je drugih životinja.
A za gladnog mesojeda to je izazov.
Dnevno prijeđe i do 30 km...
u potrazi za hranom iznad
i ispod snijega.
Ali mora paziti i na nebo.
Jer vrhovi nose smrtonosnu prijetnju.
Nakon više mjeseca obilnog snijega planina će se rasteretiti.
Pljusak zaleđenog nasilja.
Više od 85 000 kubičnih metara snijega i leda
juri niz vrhove
brzinom i do 160 km na sat.
Za gotovo svako biće koje se nađe na putu
bučan snijeg...
zvuk je smrti.
Ali za ovu sretnu kunu to je poziv za večeru.
Ulovila je miris
i baca se na posao.
Lavina je možda loša stvar za nesretnu planinsku kozu,
ali upravo je na to gladna kuna računala.
Nečija katastrofa...
za nju je spas.
Život ne treba samo nježnu stranu našeg planeta.
Oslanja se i na njegov bijes.
NAŠ ŽIVI SVIJET
PRIJELOMNA TOČKA
Najrazornije sile na Zemlji...
NARATORICA: CATE BLANCHETT
...iste su sile koje oživljavaju naš planet.
Vulkani su veliki razarači.
No ispuštaju i ogromne količine pare.
Toliko mnogo da su naši oceani sada ispunjeni vodom
koja je nekoć bila u unutrašnjosti Zemlje.
Lava se hladi i stvara novo kopno,
dragocjene vulkanske otoke.
Ovi udaljeni arhipelazi uzburkavaju oceanske struje,
iz dubina izvlače vodu bogatu hranjivim tvarima
i pokreću eksploziju života.
Iznad...
i ispod valova.
Vulkanski otoci tvore oaze života u tom velikom plavetnilu...
za one koji znaju gdje ih pronaći.
Ova mlada mlatovka na svom je prvom putovanju
stotinama kilometara od svog priobalnog doma,
u prostranstvima golemog Pacifika.
Možda ne zna kamo ide...
ali ima vodiča.
Njezina čudna njuška puna je receptora
koji mogu detektirati magnetski potpis vulkanskog dna.
Ohlađena lava pokazuje joj put diljem oceana.
Samo mora slijediti svoj nos
i prepustiti se instinktima.
Kokosovi otoci.
Vrhovi drevnog vulkana
koji se uzdižu 3600 metara od dna oceana.
A za njezina osjetila
to svijetli poput magnetskog svjetionika u divljini.
Nakon putovanja od 500 km zaslužila je pauzu.
Zato je bacila oko na jednog stanovnika Kokosa.
Ali ne gleda švedski stol.
Već ona poslužuje grickalice.
Na njezinom prvom oceanskom putovanju preplavili su je paraziti.
Oblaci riba leptira skidaju ih i čiste njezine zaražene ožiljke.
To je grickanje poput nježne masaže,
smiruje ju dok one jedu i pomažu joj da zacijeli.
To je pravovremena usluga
jer ova vulkanska zemlja čudesa nije samo spa za morske pse.
I druge je putnike privuklo ovo posebno sastajalište.
Oni stvaraju jata od stotina jedinki.
Znanstvenici misle da je ovo okupljanje poput ljetnog bala mlatovki...
gdje se opuštaju...
druže...
i ako imaju sreće, pronađu partnere.
Dok se ova debitantica pridružuje plesu,
to bi mogao biti početak novog putovanja prema majčinstvu.
Putovanje koje su omogućili podvodni vulkanski putevi
koji su se stvarali milijunima godina.
Naši su oceani i dalje dom
nekim od najnasilnijih prirodnih fenomena.
Sunčeva energija najjače izgara u tropima,
gdje velik dio njegove topline apsorbira ocean.
Ali ova sve toplija mora imaju ispušni ventil.
Prenoseći svoju energiju u nebo, izbacuju višak topline
i tako hrane najrazornije oluje na Zemlji.
Uragane.
Ovo rastuće čudovište preobrazit će živote
svih koji se nađu na putu.
U parku u Miamiju
jedno od američkih najteritorijalnijih stvorenja...
označava svoj teritorij.
Anolis gušter.
Opak tip.
Sklekovima pokazuje svoju snagu
i upozorava druge da se klone njegova stabla.
Tako dobije više hrane i više ženki.
Ali ne shvaćaju svi poruku.
Uljez.
Namjerio se baš na ovo stablo.
Ima li snage da ga preuzme?
Nije loše.
Opaki tip mora mu pokazati tko je šef.
Gledajte.
To je ultimativni pokazatelj snage guštera.
Ali obojica to mogu.
Jedan je način da ovo riješe.
Ali dok se oni bore...
mega oluja se približava.
Jure prema krošnjama...
u bijegu od neizbježne poplave.
Dok se oluja približava kopnu...
anolis gušteri drže se visokih grana.
Ako stisak popusti,
izgubit će sve.
Budućnost opakog tipa visi o noktu.
A i njegov se suparnik muči.
Šampion je zadržao stisak
i svoj teritorij.
U ovoj bitci
samo najjači preživljavaju.
Ali to je krhka pobjeda.
Zbog klimatskih promjena
uragani su snažniji
i sve češći.
Suočeni s ovim rastućim bijesom, tijela ovih guštera se mijenjaju.
Tijekom samo nekoliko generacija
razvili su veće jastučiće na prstima kako bi imali snažniji stisak.
Još ne znamo kamo će sve toplija klima odvesti ta stvorenja.
Ali znamo da to gura naše vrijeme u još veće ekstreme.
Dok se neka mjesta utapaju, druga gore.
Rastuće pustinje mijenjaju izgled cijelih kontinenata.
Sve se živo mora prilagoditi
ili umrijeti.
Zapadna Afrika, južno od pustinje Sahare.
Sezona kiša postala je nestabilna i nepredvidiva.
Dnevna temperatura od 45 Celzija...
pretvara ovo trnovito šipražje u pećnicu na otvorenom.
Šumski požari haraju krajolikom...
ostavljajući za sobom pougljene kosture.
Ali jedna grupa neće odustati od svojeg starog doma.
Ova beba brzo raste.
I zato je uvijek gladna.
A ako itko može pronaći hranu u ovoj divljini, to je njezina obitelj.
Postoji vještina vađenja sjemenki iz vunastog kapoka...
čak i ako jesu malo suhe.
Da bi preživjela ovdje, mora se služiti svojim velikim mozgom.
Uči promatranjem.
Obećavajuća učenica.
Ali i dalje radi na osnovama.
Znanje i vještine prenose se generacijama
i pomogle su preživjelima da ostanu na ovim osušenim krajolicima.
Ali ono bez čega ne mogu jest
pitka voda.
A najvažnija je lekcija gdje je pronaći.
Riječno je korito potpuno suho.
Možda znaju gdje i dalje raste najbolje voće,
ali ni njezina obitelj ne može stvoriti vodu.
No baka luta ovim ravnicama 40 sušnih sezona.
Ako ih itko može izvući iz ovoga, to je ona.
A obitelj je prati u stopu.
Njihov se dom suši.
Gubitak staništa i krivolov doveli su
do smanjenja ove vrste za 80 % u posljednjih 30 g.
Danas preživjeli moraju biti pametniji i prilagodljiviji no ikad.
Baka vodi četu do izvora koji je još nikad nije iznevjerio.
Ali čak i ova pouzdana oaza postala je ustajali bazen.
Ova se voda ne može piti.
Baka iskopava rupu blizu ruba bazena.
Počinje se puniti.
Pijesak je filtrirao vodu.
Obitelj se pridružuje.
Bakina mudrost ih je spasila.
A beba je naučila još jednu bitnu lekciju za budućnost.
Dok se ovaj dio Afrike isušuje...
to ima posljedice za život mnogo dalje,
čak i na drugom kraju planeta.
Pustinje rastu
i podižu sve više prašine i pijeska u atmosferu
gdje ih visinski vjetrovi odnose u vremenske sustave
koji se šire diljem svijeta.
I prema polovima.
Talože se na ledenjacima i ledenim pokrivačima.
Prigušuju njihov sjaj, upijaju više sunčeve radijacije...
i zagrijavaju svoju ledenu okolinu.
Najveći kopneni grabežljivac
proveo je gladno ljeto
tražeći hranu uz obalu.
Sad se sezona mijenja.
Provjerava morski led.
Do tuljana koje bi radije lovio može doći
tek kad led bude dovoljno čvrst.
Ali ova je jesen topla.
A morski led kasni.
I nije samo on gladan prilike za lov.
Stotine medvjeda okupilo se na kanadskim sjevernim obalama
i čekaju smrzavanje.
Za znatiželjnog adolescenta
to je neodoljiva prilika da testira svoju snagu.
Bilo koji od ovih teškaša od 450 kg mogao bi zadati smrtonosni udarac
da se bore za pravo.
Sparing ubija vrijeme.
Ali i dalje je gladan.
Ostalo je još samo jedno mjesto gdje bi mogao nešto pojesti.
Okreće leđa moru i kreće u drugom smjeru.
U unutrašnjost.
Prema šumi.
Tko zna što će ovdje pronaći?
Vukovi.
Čoporski lovci.
Vladaju sjevernim šumama.
Svakodnevno patroliraju teritorijem od 1000 četvornih kilometara
u potrazi za hranom i uljezima.
Vukovi i medvjedi obično se ne susreću.
Ali danas je sve više susreta.
Vuk samotnjak nije dorastao medvjedu.
Ali čopor se približava.
Tko je sad glavni?
Jesi li obrok
ili smrtna prijetnja?
Drugdje postoji lakši ulov.
Neustrašivi medvjed nije ustuknuo i pobijedio je.
Polarni medvjedi moraju provoditi puno više vremena daleko od leda
pa moraju otkriti svoje mjesto u čudnom novom svijetu.
Njegovo riskiranje na vučjem teritoriju ovaj se put isplatilo.
Napuštena lešina losa.
Dovoljno hrane da preživi dok se more ponovno ne zaledi.
Ali nemaju sva stvorenja vještine da drže korak
sa svijetom koji se brzo mijenja.
Klimatske promjene stvaraju sve ekstremnije uvjete
i prekidaju temeljne veze u mrežama života.
To uzrokuje kaos...
na posve neočekivane načine.
Duboko u srcu šume Sierra Nevade...
ovaj je bor pod opsadom.
Njegov neprijatelj je borov potkornjak.
Ova sićušna ubojica traži slabosti...
da počne bušiti i položi jajašca.
Ako uspije, njezine će gladne ličinke
uništiti stablo iznutra.
Ali ovo nije samo stablo.
To je tvrđava spremna za borbu.
Iza njegovih barikada teku skrivene opskrbne linije.
Četiristo litara kišnice pumpa se svaki dan od korijena do krošnje.
A ta voda pokreće još jednu liniju obrane.
Smolu.
Ona teče do pukotine.
I odbija napadača.
Programirana je da nastavi bušiti i malo je tekućine neće zaustaviti.
Ali smola
ima još jedan trik.
Dok se suši,
stvrdnjava se.
Zaustavlja čak i one najodlučnije...
u njihovu naumu.
Ali borovi ne mogu uvijek imati tako snažnu obranu.
Klimatske promjene pomiču pacifičke vremenske obrasce
prema sjeveru.
Oluje koje su nekoć vladale ovim kalifornijskim šumama
sad pogađaju kanadsku obalu.
Ova stabla sad primaju
samo dvije trećine uobičajene količine oborina.
A bez dovoljno vode od koje smola teče...
odnos snaga okrenuo se u korist potkornjaka.
Probijaju obranu.
Ličinke se probijaju kroz opskrbne linije stabala...
i uskraćuju vodu potrebnu za preživljavanje.
To je posljednje uporište stabla.
U tihom kriku
šuma umire.
Dovoljna je samo jedna iskra.
Milijun hektara gori na 2000 stupnjeva.
Ponekad i mjesecima.
Na nekim mjestima više od 80 % mrtvih stabala koja potpiruju ove požare
borovi su koje su ubili potkornjaci.
No iako goruće šume boje nebo San Francisca u narančasto...
stabla imaju tračak nade.
Započinju polagani egzodus prema sjeveru na sigurno.
Neki po kilometar i pol svake tri godine.
Borovi sada rastu na mjestima koja su nekoć bila prehladna za njih.
Linija drveća ide ka sjeveru
i to otvara prilike za druge...
što bi moglo imati iznenađujuće posljedice.
Ovaj par neustrašivih dabrova prati marš stabala
i idu sjevernije od bilo kojih dabrova prije.
Sve do aljaške tundre.
A ovo novo susjedstvo sad im pruža sve što im treba
da se prime posla.
Moraju si izgraditi novu kolibu i branu.
I to zubima...
i šapama.
Za samo nekoliko mjeseci
ove će livade biti zaključane u smrznutom stisku arktičke zime.
Da bi preživjeli tako daleko na sjeveru, branu treba pažljivo izgraditi.
Ako zadrži previše vode, to bi im moglo potopiti kolibu.
Ako zadrži premalo, ribnjak će se zalediti i zatočiti ih unutra.
Delikatna ravnoteža
preciznog inženjerstva i žestokog grizenja.
Vremenski elementi odlučit će jesu li pogodili.
Zima.
Je li koliba izdržala?
Ili su izgradili vlastitu ledenu grobnicu?
Uspjeli su.
Savršeno izgrađen dom.
Prikladan za novu lokaciju.
Tek kad dođe proljeće vidimo
da je njihova brana imala još jedan učinak.
Naši su dabrovi svoju baru pretvorili u jezero.
Ono upija proljetno sunce
i grije smrznuto tlo.
Kako se tlo otapa,
više potoka teče i više stabala može pustiti korijenje.
Zlatna groznica građevinskog materijala
za još dabrova koji dolaze s juga.
Pretvaraju ovu djevičansku zemlju
u užurbanu zajednicu.
Ali ova nova utopija nije posve kakvom se čini.
Smrznuta aljaška močvarna zemlja
krije mračnu tajnu.
Kako se otapa...
oslobađa metan.
Staklenički plin koji može izbaciti klimu iz ravnoteže.
Zadržava do 80 puta više topline u našoj atmosferi od ugljičnog dioksida
i ubrzava topljenje podzemnog leda.
Koji može ispustiti još više metana
u začaranom krugu stalno rastućih temperatura.
Čak 90 % ovog viška topline
vraća se u naše oceane...
što pokreće još uragana,
a na nekim mjestima i nešto mnogo podmuklije.
Noge napuštene naftne platforme
savršene su točke za ovaj sićušni polip.
Sa svoje najbolje lokacije
traži nova mjesta
da ostavi klona.
U sve toplijem oceanu samo jedan polip
brzo stvori vojsku klonova.
No to je tek prvi korak u njihovu neumornom širenju.
Nakon nekoliko tjedana klonovi se počnu transformirati.
Gube pipke i preoblikuju tijela u malene tornjeve.
Svaki klon postaje proizvodna linija.
Pokretna traka beba.
U toplom i izlovljenom oceanu manje je grabežljivaca.
Zato ove bebe mogu preživjeti u rekordnom broju.
Odrastu u samo nekoliko tjedana.
I postanu meduze.
Bez oklopa ili kostura mogu preživjeti
i kad klimatske promjene naše oceane čine sve kiselijima.
Borci koji će preživjeti sve.
Ta jednostavna želatinasta stvorenja s vremenom će proizvesti još polipa.
I svaki će moći stvoriti vlastitu milijunsku vojsku klonova.
Naši oceani koji se mijenjaju sad svjedoče
onome što neki znanstvenici nazivaju
„usponom sluzi”.
Oceani želea.
Legije glodavaca.
Rojevi insekata.
Sve su to upozorenja da je prirodna mreža na prijelomnoj točki.
Svi počinjemo osjećati učinke toga.
No još uvijek postoje načini da se naš bolesni planet oporavi.
Dijelimo naš dom s izvanrednim vrstama
koje se bore da prehrane svoje obitelji,
da spase svoju djecu
i zaštite svoje domove.
To može pomoći oporavku prirodne mreže.
Najmoćniji iscjelitelji našeg svijeta.
Drže našu budućnost u svojim rukama.
Prijevod titlova: Veronika Janjić