I en flod i det nordvestlige USA
er den årlige lakseflugt kollideret med en moderne verden.
Denne flodslette var en nem passage for fisk på en mission.
Men en vej har forvandlet den til en dødelig satsning.
Laksene må tage chancer
for at nå deres gydepladser opstrøms.
De drives af et overvældende instinkt til at svømme imod strømmen.
Så de skal bare afsted.
Og når én lykkes,
kan andre også.
Millioner af vandrende laks må begive sig ud på en farlige rejse.
Fra det åbne hav...
...indlands forbi asfalt, beton og stål.
De målbevidste rejsende stopper først, når de har nået målet.
Hvis de lykkes,
vil deres migration give en puls af livsvigtige næringsstoffer i deres kroppe,
der nærer et stort skovnetværk, der spænder det nordvestlige USA.
For at forblive sund har denne skov og alt det, der er afhængig af den...
...brug for sine fisk.
Og disse heroiske laks
er kun én blandt utrolige skabninger
i hele verden...
...hvis kamp for at overleve...
...tilpasse sig og reproducere
også har kraften til at hjælpe med at gøre vores skrantende planet sund igen.
De er vores mægtigste allierede i jordens kamp for at komme tilbage.
Mens de kæmper for deres fremtid,
kæmper de faktisk for vores.
VORES LEVENDE VERDEN
KAMPEN FOR AT KOMME TILBAGE
FORTALT AF CATE BLANCHETT
Mennesker.
Vi har gjort sære ting mod planeten.
Ved at bygge vores drømmehjem
har vi skabt en forvirrende verden for naboerne.
Der, hvor vi er taget hen,
skaber de farer, vi har bygget, kaos.
Men ét dyr har forberedt sig på det værste i hele sit liv.
Han er i sin Florida-bunker
og forbereder sig på dommedag.
I en stenhård skal to meter under jorden.
Sådan er du sikker.
Men selv en eneboer skal spise.
For en goferskildpadde kan det være skræmmende at forlade sin hule.
Men for at finde friske skud skal han komme ud af sin skal
og ud af sin komfortzone.
Hvor skræmmende kan det være?
Alt eller intet.
Naboerne virker harmløse.
De har travlt med at holde Floridas fyrreskov i tiptop stand.
Bestøvere.
Træplantere.
Selv skadedyrsbekæmpere.
Men det er bedst at holde afstand til nogle.
For vores forsigtige skildpadde
har det betalt sig at komme ud af skallen...
...for han får et festmåltid.
Men han må ikke sænke paraderne.
Fordi højsommeren er også sæson for skovbrande.
Sådan gør naturen plads til, at nyt liv kan gro.
Når han ikke tilbage til sin hule, koges han i sin skal.
Nu skal der fart på.
Den brænder ved over 600 grader,
og ilden fortærer en hektar hvert tiende sekund.
Utroligt nok...
...overlever skildpadden.
Men hvordan?
Han nåede ikke hjem.
Men han har gravet bunkere overalt i denne skov.
Og hans dommedagsforberedelse reddede ikke kun ham selv.
Over 300 forskellige arter søger ly fra sommerskovbrande
i goferskildpaddernes huler.
Han har reddet sine naboer.
Hvert dyr spiller sin egen rolle i skoven,
og sammen hjælper de deres hjem med at hele.
Vi vil i stigende grad afhænge af helte som ham,
idet det livsspind, vi alle er afhængige af,
trues fra alle sider.
I 2020
oplevede Australien sin værste sæson for skovbrande.
En femtedel af alle dens skove blev til aske.
Tre milliarder dyr dræbt eller skadet.
Men måske er der en måde at hele dette ødelagte land.
En flagermus flyver ned i downtown Sydney...
...sammen med tusindvis andre.
Hendes skov er ødelagt, og flygtningene forsøger at overleve i et nyt hjem.
Denne verden ligner ikke en skov, hun har set før.
En baldakin af beton.
Elektriske grene.
Knivskarp underskov.
Intet i 50 millioner års evolution har forberedt hende på det her.
Men hun lærer hurtigt.
Og præcist nattesyn hjælper hende med at finde mad, selv i hjertet af byen.
Hun skal være mæt før daggry.
Fordi efter nattevagten skal hun i gang med sit daglige job.
I en park i nærheden
er det, der før var en rasteplads for flagermus,
nu blevet et permanent opholdssted.
Hun skjuler noget rigtig dyrebart.
Hendes sultne baby, der venter på morgenmælk.
Men dagvagten medfører en udfordring.
Varme.
Sydney oplever regelmæssigt sommertemperaturer på op til 43 grader.
Langt varmere end i skove.
Og dødeligt for unge sommerfugle.
Men mor har nogle tricks oppe i ærmet.
Der flyder blod igennem hendes vingers tynde hud,
så hun kan køle af...
...og blæse luft på sin hvalp.
Men temperaturen stiger stadig.
Han er i knibe.
Hun må finde en måde at køle ham ned på.
Der er én ting, hun kan prøve.
Vand.
Det kræver en vovet manøvre.
Luftrummet er fyldt
med hård konkurrence.
Men det kan hun håndtere.
Ét dyp gennemvæder hendes pels.
Nok vand til at nedkøle hendes hvalp
med et vådt, livreddende kram.
Hvad end dette fjendtlige sted gør, så vil hun gøre sit for at løse det.
Der er mere end blot hendes babys overlevelse på spil.
Fordi storflagermus har magten til at forme verden omkring sig.
Utroligt nok kan hver storflagermus bestøve 50 forskellige træarter...
...og sprede tusindvis af frø på en enkelt nat.
Selv her i Sydneys parker
er der tegn på, at de gør naturen sund igen.
Med tiden, hvis flagermusene kan vende tilbage til deres hjem,
kan dette træplantende luftvåben
hjælpe med at genskabe deres tabte skov.
Jo sundere jordens vilde steder er,
jo hårdere arbejder de til gavn for os alle.
De beskytter luften, vi indånder, og vandet, vi drikker.
Hele vores planets fremtidige helbred
kan afhænge af naturens sidste store højborge
og deres vigtigste indbyggere.
Denne bedstemor skal pleje en voksende familie.
Hver ny baby er en velsignelse.
Men også en til mund, der skal mættes.
Skovelefanter har krævende ernæringsbehov.
Og du kan kun klare en vis mængde græs.
Så det er godt, at hun har Afrikas største købmandsbutik lige uden for døren.
Congo-regnskoven.
At møve sig gennem den tætte underskov går langsomt.
Men der er en hurtigere måde.
En sti.
Generationer inden hende har gået samme ruter...
...og skabt tusindvis af kilometer af elefantstore korridorer,
som gør det langt nemmere at handle ind.
Og denne sti fører...
...til et skovapotek.
Leret er rigt på salte og mineraler...
...der hjælper dem med at overleve varmen.
En isotonisk mudderdrik.
Men for at blive stor og stærk har de brug for friske vitaminer.
Og bedstemor kan alle fif for at få fat i dem.
Elefanter kan høre nogle af de laveste frekvenser blandt noget dyr.
Og de kan bruge deres fødders følsomme puder
til at opfange de svageste rystelser.
Og det er lyden af frisk frugt, der rammer butiksgulvet.
Bedstemor har en kurs,
og hun kender den hurtigste rute.
Og i deres søgen efter sund kost,
hvor end denne familie er, styrker de også skovens helbred.
Hver elefant spreder over 90 kg mineralholdig kompost...
...og lurer flere kilometer overgroet underskov hver eneste dag,
som giver skovens træge unge træer
chancen for at blive forvandlet til kæmper.
Kæmper med kraften til at redde os alle.
Mens mennesker øger mængden af kuldioxid i atmosfæren,
mindsker dette mægtige elefantgroede træ mængden af det.
Så udfører det en af naturens bedste tryllekunster.
Det omdanner kuldioxid til sukker
ved hjælp af sollys på dets blade.
Det låser opvarmende kuldioxid sikkert væk
i dets grene, stamme og rødder.
Elefanternes arbejde gør, at Afrikas tropiske træer
kan optage yderligere en milliard ton kuldioxid hvert eneste år.
Disse giganter kan hjælpe med at bekæmpe den stigende mængde kuldioxid...
...og bekæmpe klimaforandringer.
Mens bedstemor blot søger efter det, hun skal bruge for at holde sin familie sund.
Men de sidste 30 år
har vi mistet tre fjerdedele af Afrikas skovelefanter til krybskytteri.
Så lille en del af vores planets vildnis er intakt,
så vi har mere end nogensinde før brug for dens dyreliv.
Naturens bedste helere forsvinder for øjnene af os.
Arter, der gør mest for vores planets helbred,
er de, der er mest i fare for at uddø.
Og fordi alt er forbundet i det store livsspind,
kan deres skæbne snart blive vores.
Men hvad hvis vi kan hjælpe nogle af disse altafgørende dyr...
...med at rejse sig igen?
Saigaantiloper.
Millioner af dem strejfede engang rundt på stepperne fra Europa til Kina.
De græssede og spredte frø,
og disse nomader plejede verdens største græsareal i årtusinder.
Indtil 1990'erne,
hvor udbredt krybskytteri dræbte deres flokke.
De forsvandt hurtigere end noget andet pattedyr.
Og idet græsserne forsvandt,
forsvandt også de græsarealer, der afhang af dem.
Men et årti senere blev saiga-jagt gjort forbudt i deres område.
Steppens fremtid afhang af, om nogle få overlevere
kunne kæmpe sig tilbage.
Et nyt håb.
Og en bliver til tre.
Morgendagens græssere, klar til at strejfe omkring.
Og heldigvis er de ikke alene.
Andre saiga-mødre er kommet til børnehaven.
Som etårige føder de tvillinger og endda trillinger.
Så for hvert år, der fødes babyer, fordobles flokkens størrelse.
På bare 20 år
er et par tusind overlevere blevet til over en million.
Denne nye generation er klar til at genvinde deres forfædres land.
De marcherer tusindvis af kilometer hvert år.
Og puster liv i de græsarealer, hvor de kommer.
Og sikrer steppens fremtid for alle, der bor her.
Forskere har beregnet, at støtter vi, at blot 20 store pattedyr kommer tilbage,
kan det hjælpe med at genoplive næsten et fjerdedel af land på jorden.
Så i dag går en bevægelse frem i mere end 70 lande i hele verden,
som vil give beskadiget natur tilbage til deres passere
i en proces ved navn "rewilding."
I Argentinas Iberá-vådområde bugnede en million hektar sumpe, skove
og græsarealer med over 4.000 dyrearter.
Men århundreder med kvægdrift drev dyrelivet på flugt
og efterlod denne rige gobelin på randen af kollaps...
...indtil årtusindskiftet, hvor man gav det tilbage til naturen.
Men nu står én art i vejen for, at det kan komme sig helt.
Nu hvor kvæget er væk, har kapivar-klaner indtaget pladsen.
Gnavere på 45 kilo,
som gnasker nye skud, der forsøger at vokse.
Så Iberás helbredelse er gået i stå.
Men de kæmpe marsvin virker ubekymrede.
De er så afslappede,
at de er vandrette.
Men det vil snart ændre sig.
Denne indhegning huser et af Sydamerikas mest frygtede rovdyr,
som blev jagtet for over 70 år siden.
Denne reddede jaguar kan løse kapivar-spørgsmålet.
Men hendes udfordring er at fodre sine tvillingedøtre.
Alt afhænger nu af, om denne dræber kan lære at jage...
...på den anden side af hegnet.
De første fritgående jaguarer, der sætter fod her siden 1950'erne.
Det kan blive deres,
hvis mor kan finde sit dræberinstinkt.
Hun lister.
Hold dig nede.
Kom tæt på.
Og vent på dit øjeblik.
Disse kapivarer har kun danset til deres egen rytme.
Indtil nu.
Hendes døtre er vidne til en masterclass og deler byttet.
De vil også ændre tingenes tilstand...
...og låse op for landskabets fulde potentiale.
Denne snigmorder-familie bringer nu frygt, hvor end de er.
Kapivarerne holder sig i vandløbene, hvor de føler sig sikrere.
Når græssere bevæger sig, kan flere planter komme sig...
...så lommer med nye levesteder opstår.
Og flere dyrearter kan vende tilbage til den gamle kvæggård
og opbygge deres egne forbindelser, så den er mere modstandsdygtig.
Iberás genoprettede livsspind
vil hjælpe den med at bestå langt ind i fremtiden.
Takket være tilbagekomsten af én manglende brik.
En styrkelse af naturens helere
kan beskytte os mod mange farer på en omskiftelig planet.
Blomsterenge styrker antallet af bier...
...og sikrer en fjerdedel af vores madforsyning
fra stadigt uforudsigelige sæsoner.
De beskytter havoddere, genopliver alger...
...som beskytter kystlinjerne fra stadigt stormfulde have.
Og et stigende antal hvaler befrugter havene,
som brødføder masser af plankton,
der indfanger ti milliarder tons kuldioxid hvert år.
Lige så meget som regnskovene tilsammen.
Når vi hjælper naturen, hjælper naturen os.
Tegnene på en håbefuld bedring er der.
I Washington bliver den mægtige laks blokeret
af mere end 10.000 menneskeskabte forhindringer.
Antallet af nogle arter af laks er gået ned med op til 95 %.
Men idet vi begynder at se det større billede,
vil situationen på én flod
ændre sig i dag.
En kampagne for at nedrive gamle dæmninger
ændrer vandveje i hele Nordamerika.
Indtil videre er over 1.900 blevet revet ned.
Tusindvis af kilometer af floder kan nu igen strømme frit.
Ligesom laksene deri.
De kan endelig nå til deres forfædres gydepladser.
Idet de lægger deres æg i de kolde vandløb,
er deres rejse fuldendt.
Men deres eftermæle vil bestå.
En hel generation af laks opgiver deres kroppe.
Og deres død pumper liv tilbage i skoven.
Denne enorme overførsel af næringsstoffer fra hav til land,
fra ét liv til det næste,
er skovens livsnerve,
og den giver op til 80 % af nitrogenet, den skal bruge for at vokse.
Laksenes afkom vil rejse nedstrøms
og på ny starte deres cyklus.
Med vores hjælp kan antallet af dem blomstre igen
og opretholde et spind af forbindelser
fra bjerg...
...til hav.
Som bringer nyt håb til alle, der afhænger af dem.
Naturen kan hjælpe med at helbrede vores verden...
...hvis vi bare giver den en chance.
Alle levende væsner er et uvurderligt led i livets spind...
...som vi i sidste ende alle er afhængige af.
I vores forbundne verden har enhver handling konsekvenser.
Og de valg, vi træffer, betyder noget.
Med denne nye viden
kan vi arbejde hen imod at hjælpe naturen med at gøre vores planet sund igen.
Tiden til handling
er nu.
For det er ikke længere kun et spørgsmål om, hvorvidt vi stadig kan redde naturen,
men om naturen stadig kan redde os.
Tekster af: Niels M. R. Jensen