‫בנהר בחלקה הצפון-מערבי של ארה"ב,‬
‫נדידת הסלמון השנתית התנגשה עם עולם מודרני.‬
‫מישור השיטפונות הזה‬ ‫היה פעם מעבר קל לדגים במשימת הנדידה.‬
‫אבל הכביש הפך אותו להימור קטלני.‬
‫דגי הסלמון חייבים לקחת את הסיכון‬
‫כדי להגיע לשטחי ההשרצה שלהם במעלה הזרם.‬
‫הם מונעים על ידי אינסטינקט עוצמתי‬
‫לשחות נגד הזרם.‬
‫אז הם פשוט צריכים לצאת לדרך.‬
‫וכאשר אחד מצליח,‬
‫זה מעודד אחרים לנסות.‬
‫מיליוני דגי סלמון נודדים‬ ‫נאלצים לעבור היום מסלול מכשולים מאתגר.‬
‫מהאוקיינוס הפתוח...‬
‫ליבשה דרך כביש, בטון ופלדה.‬
‫הנודדים הנחושים האלה‬ ‫לא יתנו לדבר למנוע בעדם מלהגיע ליעדם.‬
‫אם הם יצליחו,‬
‫הנדידה שלהם תזרים מנה עצומה‬ ‫של חומרים מזינים חיוניים בגופם‬
‫שתזין רשת יערות רחבת ידיים‬ ‫שמשתרעת על פני צפון-מערב ארה"ב.‬
‫כדי להישאר בריאים,‬
‫היער הזה וכל אלו שתלויים בו...‬
‫זקוקים לדגים הללו.‬
‫והסלמון ההרואי הזה‬
‫הוא רק אחד מתוך מגוון יצורים מדהימים‬
‫בכל רחבי העולם...‬
‫שנלחמים לשרוד...‬
‫להסתגל ולהתרבות‬
‫ויש להם גם את הכוח לסייע‬ ‫בהשבת הכוכב החולה שלנו לקו הבריאות.‬
‫הם בעלי הברית החזקים ביותר שלנו‬ ‫להצלחה במסע ההחלמה של כדור הארץ.‬
‫בזמן שהם נלחמים על עתידם,‬
‫הם למעשה נלחמים על העתיד של כולנו.‬
‫- עולם שכולו חיים -‬
‫- הדרך להחלמה -‬
‫- מסופר על ידי קייט בלאנשט -‬
‫בני אדם.‬
‫עשינו כמה דברים מוזרים לכוכב הזה.‬
‫בניסיון לבנות את בתי החלומות שלנו,‬
‫יצרנו עולם מבלבל עבור השכנים.‬
‫בכל מקום שבו התפשטנו,‬
‫הסכנות שיצרנו גורמות להרס.‬
‫אבל יצור אחד התכונן לגרוע מכול כל חייו.‬
‫מסתתר בבונקר שלו בפלורידה,‬
‫בכוננות האולטימטיבית ליום הדין.‬
‫בתוך שריון קשה כאבן,‬ ‫כמעט שני מטרים מתחת לאדמה.‬
‫ככה נשארים בטוחים.‬
‫אבל אפילו מתבודד צריך לאכול.‬
‫עבור צב גופר,‬ ‫היציאה מהמחילה עשויה להיות מרתיעה.‬
‫אבל כדי למצוא נצרים טריים,‬ ‫הוא צריך לצאת מהשריון שלו,‬
‫ולצאת מאזור הנוחות שלו.‬
‫בחייך, כמה מפחיד זה יכול להיות?‬
‫על החיים ועל המוות.‬
‫השכנים נראים לא מזיקים.‬
‫כולם עסוקים בשמירה על טיפוח‬ ‫יער האורנים ארוכי העלים של פלורידה.‬
‫מאביקים.‬
‫נוטעי עצים.‬
‫אפילו מדבירים.‬
‫אבל עדיף לתת לחלק מהם‬ ‫מרחב אישי גדול במיוחד.‬
‫עבור הצב הזהיר שלנו,‬
‫נראה שהיציאה מהשריון השתלמה‬‫...‬
‫עם סעודה קיצית חגיגית.‬
‫אבל הוא לא יכול להרשות לעצמו להיות שאנן.‬
‫כי הקיץ הוא גם עונת השרפות.‬
‫זו דרכו של הטבע‬ ‫ליצור מקום לחיים חדשים לצמוח.‬
‫אם לא יצליח לחזור למחילה שלו,‬ ‫הוא יתבשל בתוך השריון של עצמו.‬
‫הגיע הזמן ללחוץ על הגז.‬
‫האש בוערת בחום של יותר מ-600 מעלות,‬
‫והיא מכלה ארבעה דונמים כל עשר שניות.‬
‫למרבה הפלא...‬
‫הצב שרד.‬
‫אבל איך?‬
‫הוא לא חזר הביתה.‬
‫אבל הוא חפר בונקרי בטיחות בכל היער הזה.‬
‫וההכנות ליום הדין שלו לא הצילו רק את חייו.‬
‫יותר מ-300 זנים שונים‬ ‫תופסים מחסה מפני שרפות הקיץ‬
‫במחילות של צבי הגופר.‬
‫הוא הציל את שכניו.‬
‫וכמו כל חיה אשר ממלאת תפקיד משלה ביער,‬
‫יחד הם יעזרו לביתם להשתקם.‬
‫אנחנו נלך ונסתמך יותר ויותר‬ ‫על גיבורים כמוהו‬
‫כשרשת החיים שבה כולנו תלויים‬
‫מאוימת מכל הכיוונים.‬
‫בשנת 2020,‬
‫אוסטרליה סבלה מעונת השרפות‬ ‫הקשה ביותר אי פעם.‬
‫חמישית מכל היערות שלה הפכו לאפר.‬
‫שלושה מיליארד בעלי חיים נהרגו או נפגעו.‬
‫אבל ייתכן שיש דרך לרפא‬ ‫את אותה אדמת חורבן.‬
‫עטלפה מסוג שועל מעופף‬ ‫יורדת למרכז סידני‬
‫יחד עם אלפי עטלפי פירות אחרים.‬
‫היער שלהם נהרס,‬ ‫והפליטים האלה מנסים לשרוד בבית חדש.‬
‫העולם הזה לא דומה‬ ‫לשום יער שהיא ראתה מעולם.‬
‫חופה של בטון.‬
‫ענפים חשמליים.‬
‫סבך סכינים חדים כתער.‬
‫שום דבר ב-50 מיליון שנות האבולוציה‬ ‫לא הכין אותה לזה.‬
‫אבל היא לומדת מהר.‬
‫וראיית לילה מדויקת עוזרת לה למצוא אוכל‬
‫אפילו בלב העיר.‬
‫עליה לאכול עד שובע לפני עלות השחר.‬
‫כי בתום משמרת הלילה,‬ ‫עליה להתייצב בזמן למשמרת הבוקר.‬
‫בפארק סמוך,‬
‫מה ששימש בעבר‬ ‫כתחנת התרעננות לעטלפים נודדים‬
‫הפך כעת למקום מושבה קבוע.‬
‫היא מחביאה את הדבר היקר לה מכל...‬
‫את התינוק הרעב שלה שמחכה לחלב הבוקר שלו.‬
‫אבל משמרת הבוקר מביאה אתגר משלה.‬
‫חום.‬
‫הקיץ בסידני מגיע כעת‬ ‫באופן קבוע ל-43 מעלות.‬
‫הרבה יותר חם מביערות מוצלים.‬
‫וקטלני עבור עטלפים צעירים.‬
‫אך לאימא יש‬ ‫כמה טריקים מגניבים בשרוול.‬
‫דם זורם דרך העור הדק של כנפיה,‬
‫כדי שתוכל לנסות להתקרר,‬
‫ולאוורר את הגור שלה.‬
‫אבל הטמפרטורה ממשיכה לעלות.‬
‫הוא בצרות.‬
‫היא חייבת למצוא דרך לקרר אותו.‬
‫נותר דבר אחד לנסות.‬
‫מים.‬
‫זה דורש הנמכת גובה נועזת.‬
‫המרחב האווירי עמוס...‬
‫בתחרות עזה.‬
‫אבל היא מסוגלת להתמודד עם זה.‬
‫טבילה אחת מרטיבה את הפרווה שלה.‬
‫מספיק מים כדי לקרר את הגור שלה...‬
‫עם חיבוק רטוב ומציל חיים.‬
‫היא תעשה כמיטב יכולתה לצלוח‬ ‫כל אתגר שהמקום העוין הזה יציב בפניה.‬
‫ולא רק הישרדות התינוק שלה עומדת בסכנה.‬
‫כי לעטלפי פירות יש את הכוח‬ ‫לעצב את העולם סביבם.‬
‫למרבה הפלא, כל עטלף שועל מעופף‬ ‫יכול להאביק 50 מינים שונים של עצים‬‫...‬
‫ולהפיץ אלפי זרעים בלילה אחד.‬
‫אפילו כאן, בפארקים של סידני,‬
‫יש סימנים לכך שהם‬ ‫מחזירים את הטבע לקו הבריאות.‬
‫עם הזמן, אם העטלפים האלה‬ ‫יוכלו לחזור לביתם השומם,‬
‫יחידת נוטעי העצים העצומה הזו‬
‫תוכל לסייע בהצמחת היער האבוד שלהם מחדש.‬
‫ככל שאזורי הפרא‬ ‫בכדור הארץ בריאים יותר,‬
‫כך הם עובדים קשה יותר לטובת כולנו,‬
‫ומגנים על האוויר שאנו נושמים‬ ‫ועל המים שאנו שותים.‬
‫בריאותו העתידית של הכוכב שלנו‬
‫עשויה להיות תלויה‬ ‫במבצריו הגדולים האחרונים של הטבע‬
‫ושל תושביהם החשובים ביותר.‬
‫לסבתא הזאת יש משפחה גדלה לכלכל.‬
‫כל תינוק חדש מביא עימו ברכה.‬
‫אבל גם עוד פה להאכיל.‬
‫לפילי היער יש צרכים תזונתיים תובעניים.‬
‫ויש גבול כמה עשב אפשר לאכול.‬
‫אז כמה נהדר שעומדת לרשותה‬ ‫חנות הנוחות הכי גדולה באפריקה‬
‫ממש על מפתן דלתה.‬
‫יער הגשם של קונגו.‬
‫הפילים מפלסים את דרכם דרך הסבך הצפוף.‬
‫אבל יש דרך מהירה יותר.‬
‫שביל.‬
‫דורות של אבות אבותיה הלכו באותם מסלולים...‬
‫ויצרו אלפי קילומטרים‬ ‫של מסדרונות בגודל של פיל,‬
‫מה שמקל בהרבה על ההתניידות במעברים.‬
‫והשביל הזה מוביל...‬
‫לבית מרקחת ביער.‬
‫החימר עשיר במלחים ומינרלים...‬
‫שעוזרים להם לשרוד בחום הלוהט.‬
‫כמו משקה בוץ איזוטוני.‬
‫אבל כדי לגדול ולהתחזק,‬ ‫המשפחה הזאת זקוקה לוויטמינים טריים.‬
‫וסבתא מכירה כל מהלך בספר כדי למצוא אותם.‬
‫פילים מסוגלים לשמוע‬ ‫כמה מהתדרים הנמוכים ביותר,‬
‫יותר מכל בע"ח אחר.‬
‫והם אף יכולים להשתמש‬ ‫בכפות הרגליים הרגישות שלהם‬
‫כדי לקלוט את הרעידות הקלות ביותר.‬
‫וזהו צלילו של פרי טרי שנחת על פני הקרקע.‬
‫לסבתא יש כיוון,‬
‫והיא מכירה את הדרך הכי מהירה לשם.‬
‫בחיפושם אחר מזון בריא,‬
‫בכל מקום בו המשפחה משוטטת,‬
‫הם מחזקים גם את בריאות היער.‬
‫כל פיל מפזר מעל 90 ק"ג‬ ‫של קומפוסט עשיר במינרלים...‬
‫ועוקר כמה קילומטרים של סבך חונק מדי יום,‬
‫מה שמעניק לשתילי היער הגדלים לאיטם‬
‫את הסיכוי שהם צריכים כדי להפוך לענקים.‬
‫ענקים עם הכוח לעזור להציל את כולנו.‬
‫בעוד שבני אדם מעלים‬ ‫את כמות הפחמן הדו חמצני באטמוספרה שלנו,‬
‫העץ הענק הזה, שגדל בזכות פיל,‬ ‫מוריד את הכמות.‬
‫ואז הוא מבצע‬ ‫את אחד מקסמי הטבע הגדולים ביותר.‬
‫הוא הופך פחמן דו חמצני לסוכר‬
‫באמצעות כוח אור השמש שעל העלים שלו.‬
‫כך הוא נועל בבטחה את הפחמן‬ ‫המחמם את הכוכב שלנו‬
‫בתוך ענפיו, בגזע ובשורשים שלו.‬
‫עבודת הגינון של הפילים‬ ‫מאפשרת לעצים הטרופיים באפריקה‬
‫לנצל מיליארד טונות נוספים‬ ‫של פחמן בכל שנה.‬
‫הפילים יכולים לעזור לנו לשפר‬ ‫את המצב בעליית רמות הפחמן הדו חמצני‬‫...‬
‫ולהילחם בשינוי האקלים.‬
‫בזמן שסבתא פשוט מחפשת את מה שהיא צריכה‬
‫כדי לשמור על בריאות משפחתה.‬
‫אבל ב-30 השנים האחרונות,‬
‫איבדנו שלושה רבעים‬ ‫מכלל פילי היער באפריקה בגלל ציד.‬
‫מכיוון שכל כך מעט‬ ‫מהטבע בעולם שלנו נותר ללא פגע,‬
‫אנו זקוקים עכשיו לחיות הבר יותר מתמיד.‬
‫המרפאים הטובים ביותר בטבע‬ ‫נעלמים במשמרת שלנו.‬
‫המינים שמשפיעים הכי הרבה‬ ‫על בריאות כוכב הלכת שלנו‬
‫הם בין אלה שנמצאים בסכנת הכחדה.‬
‫ומאחר שהכול מחובר לרשת החיים העצומה,‬
‫גורלם עשוי להפוך בקרוב לגורל שלנו.‬
‫אבל מה אם נוכל לעזור‬ ‫לכמה מהחיות החיוניות האלה‬
‫לשגשג שוב?‬
‫אנטילופת סאיגה.‬
‫פעם מיליונים מהן‬ ‫שוטטו בערבות מאירופה לסין.‬
‫עדרי מרעה מפיצי זרעים,‬
‫נודדים אלו שמרו‬
‫על אדמת האחו הגדולה בעולם במשך אלפי שנים.‬
‫עד שנות ה-90,‬
‫כשהציד המשתולל חיסל את העדרים שלהם.‬
‫מספרם ירד בקצב מהיר יותר‬ ‫מכל היונקים בהיסטוריה.‬
‫וככל שאוכלי העשב האלה נעלמו,‬
‫כך גם אדמות המרעה שהיו תלויות בהם.‬
‫אבל עשור לאחר מכן,‬ ‫ציד סאיגה נאסר בכל מרחבי הקיום שלהם‬‫.‬
‫עתיד הערבה תלוי בשאלה האם כמה ניצולים‬
‫יצליחו להתאושש מסף היכחדות.‬
‫תקווה חדשה.‬
‫ואחת הופכת לשלושה.‬
‫עדר המרעה של העתיד מוכן לשוטט.‬
‫ולמרבה המזל, הם לא לבד.‬
‫אימהות סאיגה אחרות‬ ‫מתאספות בשטח גידול התינוקות.‬
‫בגיל שנה, הן יולדות תאומים,‬
‫ואפילו שלישיות.‬
‫אז עם כל גל המלטות שנתי,‬ ‫העדרים כמעט מכפילים את גודלם.‬
‫תוך 20 שנה בלבד,‬
‫כמה אלפי ניצולים‬ ‫הפכו לכוח בעל עוצמה של מיליון פריטים.‬
‫הדור החדש הזה‬ ‫מוכן לדרוש חזרה את בית אבותיו.‬
‫הם צועדים אלפי קילומטרים בכל שנה.‬
‫מפיחים חיים באדמות המרעה‬ ‫בכל מקום בו הם מתפשטים.‬
‫ומבטיחים את עתיד הערבה עבור כל מי שחי כאן.‬
‫מדענים חישבו שתמיכה בחזרתם‬ ‫של 20 מיני יונקים גדולים בלבד‬
‫תוכל לעזור להחיות‬ ‫כמעט רבע מאדמת כדור הארץ.‬
‫אז היום, קיימת תנועה אשר צוברת תאוצה‬ ‫על פני יותר מ-70 מדינות ברחבי העולם...‬
‫שמטרתה להחזיר אדמות שניזוקו‬ ‫למטפלים הטבעיים שלהן‬
‫בתהליך שנקרא "פירוא".‬
‫בשמורת איברה שבארגנטינה,‬ ‫יותר ממיליון דונם של ביצות, יערות,‬
‫ואדמות מרעה היו גדושים בעבר‬ ‫ביותר מ-4,000 מינים.‬
‫אבל מאות שנים של גידול בקר‬ ‫הבריחו את חיות הבר‬
‫והותירו את השטח העשיר הזה בסכנת התמוטטות...‬
‫עד תחילת המילניום...‬
‫כשהחלה העבודה להחזיר את האדמה הזו לטבע.‬
‫אך כעת, מין אחד מונע את החלמתה המלאה.‬
‫כשהבקר איננו, שבטי קפיברה ממלאים את החלל.‬
‫מכרסמים במשקל 45 ק"ג...‬
‫מכסחים כל גבעול חדש שמנסה לצמוח.‬
‫מה שאומר שהשיקום של איברה‬ ‫מואט בצורה משמעותית.‬
‫לא שהשרקנים הענקיים האלה נראים מודאגים.‬
‫הם כל כך נינוחים,‬
‫שלרוב יהיו במצב מאוזן.‬
‫אבל כל זה עומד להשתנות.‬
‫במכלאה הזאת מוחזק‬ ‫אחד הטורפים הכי מפחידים בדרום אמריקה,‬
‫שנלכד כאן לפני יותר מ-70 שנה.‬
‫אותו יגואר שהוצל‬ ‫יכול לפתור את סוגיית הקפיברה.‬
‫בעוד שהאתגר שלה‬ ‫הוא להאכיל את בנותיה התאומות.‬
‫הכול תלוי כעת בשאלה‬ ‫האם הטורפת הזו תצליח ללמוד כיצד לצוד...‬
‫בצידה השני של הגדר.‬
‫אלו היגוארים הראשונים‬ ‫שזוכים לשוטט כאן חופשי מאז שנות ה-50.‬
‫הכול מוגש לרשותם...‬
‫בתנאי שאימא תצליח‬ ‫להתחבר ליצר החייתי שלה.‬
‫להתגנב.‬
‫להישאר נמוך.‬
‫להתקרב.‬
‫ואז לחכות לרגע הנכון.‬
‫הקפיברות האלה עשו מה שבא להן ללא הפרעות.‬
‫עד עכשיו.‬
‫בנותיה לומדות מהמומחית וחולקות בשלל.‬
‫גם הן יהפכו להיות שגרירות השינוי‬‫...‬
‫וינצלו את מלוא הפוטנציאל‬ ‫של השטח העצום הזה.‬
‫משפחת המחסלים הזו‬ ‫תטיל אימה כעת בכל מקום בו הם יפסעו.‬
‫הקפיברות יצמדו לנתיבי המים‬‫,‬ ‫שם הם מרגישים בטוחים יותר.‬
‫שמירה על אוכלי עשב בתנועה‬ ‫מעניקה ליותר צמחים הזדמנות להתאושש...‬
‫כך שבתי גידול חדשים יוכלו להתפתח.‬
‫ולאפשר אפילו למינים נוספים‬ ‫לחזור לחוות הבקר הישנה הזו...‬
‫ובכך לבנות את הקשרים שלהם, מה שיהפוך‬ ‫את בית הגידול לעמיד יותר בפני שינויים.‬
‫רשתות החיים המשוקמות של איברה‬
‫יעזרו לשמורה להחזיק מעמד גם בעתיד.‬
‫הודות להשבה למקום של חלק אחד מהפאזל.‬
‫העצמת המרפאים של הטבע‬
‫יכולה להגן עלינו‬ ‫מפני הסכנות הרבות של הכוכב המשתנה.‬
‫מרבדי פרחי בר מזינים את אוכלוסיית הדבורים‬‫...‬
‫ומסייעים להבטיח רבע מאספקת המזון שלנו‬
‫מעונות שנהיות יותר ויותר בלתי צפויות.‬
‫הגנה על לוטרות הים‬ ‫מחייה את יערות האצות...‬
‫שמגנים על קווי החוף‬ ‫מפני ים שנהיה סוער יותר ויותר.‬
‫ומספר הלווייתנים העולה‬ ‫מדשן את האוקיינוסים,‬
‫ועוזר להזין עננות של פלנקטון‬
‫שלוכדים 10 מיליארד טונות של פחמן מדי שנה.‬
‫אותה כמות הנלכדת‬ ‫על ידי כל יערות הגשם יחד.‬
‫כשאנחנו עוזרים לטבע, הטבע עוזר לנו.‬
‫אפשר לראות את הסימנים להחלמה מלאת תקווה.‬
‫ברחבי מדינת וושינגטון,‬
‫הנתיבים של מסלול הסלמון האדיר חסומים‬
‫על ידי יותר מ-10,000 מכשולים מעשה ידי אדם.‬
‫מספר זני הסלמון צנח ב-95 אחוזים.‬
‫אך בזמן שאנו רק מתחילים‬ ‫לראות את התמונה הגדולה,‬
‫היום בנהר אחד,‬
‫דברים עומדים להשתנות.‬
‫קמפיין להריסת סכרים ישנים‬
‫משנה את נתיבי המים ברחבי צפון אמריקה.‬
‫עד כה, יותר מ-1,900 סכרים נהרסו.‬
‫אלפי קילומטרים של נהרות‬ ‫יכולים שוב לזרום חופשי.‬
‫וכך גם דגי הסלמון שלהם.‬
‫סוף סוף, הם יכולים להגיע‬ ‫לשטחי ההשרצה הקדמונים שלהם.‬
‫בעודם מטילים את ביציהם בנחלים הקרים,‬
‫מסעם הושלם.‬
‫אבל המורשת שלהם תמשיך להתקיים.‬
‫דור שלם של דגי סלמון משלם בגופו.‬
‫והמוות שלהם מזרים חיים חזרה לתוך היער.‬
‫ההעברה העצומה הזו‬ ‫של חומרים מזינים מהאוקיינוס ליבשה,‬
‫מחיים של אחד לחיים של אחר,‬
‫היא עורק החיים של היער,‬
‫אשר מספק עד 80 אחוז‬ ‫מהחנקן שהוא זקוק לו כדי לגדול.‬
‫צאצאיהם של דגי הסלמון ינועו במורד הזרם‬
‫כדי לפתוח במחזור החיים שלהם.‬
‫בעזרתנו, מספרם יוכל לשגשג שוב,‬
‫ובכך להזין רשת שלמה של קשרים...‬
‫מההרים...‬
‫ועד לים.‬
‫אשר תביא תקווה חדשה לכל מי שמסתמך עליהם.‬
‫הטבע יכול לעזור לרפא את העולם שלנו...‬
‫אם רק ניתן לו הזדמנות.‬
‫כל יצור חי הוא חוליה‬ ‫שלא תסולא בפז ברשת החיים...‬
‫שבסופו של דבר כולנו תלויים בה.‬
‫בעולם המקושר שלנו, לכל פעולה יש השלכות.‬
‫ולבחירות שאנו עושים יש חשיבות רבה.‬
‫כעת שאנו מצוידים בידע חדש,‬
‫נוכל לנקוט בצעדים‬ ‫שיעזרו לטבע לשקם את כדור הארץ שלנו.‬
‫הזמן לפעול‬
‫הוא עכשיו.‬
‫כי השאלה היא כבר לא רק‬ ‫האם אנחנו עדיין מסוגלים להציל את הטבע,‬
‫אלא אם הטבע עדיין מסוגל להציל אותנו.‬
‫תרגום כתוביות: סיון שפירא‬