Na rijeci na američkom pacifičkom sjeverozapadu...
godišnja utrka lososa susrela se s modernim svijetom.
Ovo poplavno područje bio je lagan prolaz za ribe na misiji.
No cesta ga je pretvorila u smrtonosno kockanje.
Lososi moraju riskirati
da bi došli do mrijestilišta uzvodno.
Pogoni ih nevjerojatan instinkt
da plivaju protiv struje.
Jednostavno moraju ići.
A gdje jedan uspije,
mogu i drugi.
Milijuni migrirajućih lososa danas moraju proći opasan put.
Od otvorenog oceana...
do kopna,
preko asfalta, betona i čelika.
Ove odlučne putnike
ništa neće zaustaviti da bi došli do cilja.
Ako uspiju,
u svojim tijelima donijet će vitalne hranjive tvari
koje hrane ogromnu šumsku mrežu koja se proteže pacifičkim sjeverozapadom.
Da bi ostala zdrava,
ova šuma i sve što o njoj ovisi...
trebaju svoje ribe.
A ovi junački lososi
samo su jedno u nizu nevjerojatnih stvorenja
diljem svijeta...
čije bitke za preživljavanje,
prilagodbu i razmnožavanje
imaju i moć pomoći našem bolesnom planetu da ozdravi.
Oni su naši najmoćniji saveznici na Zemljinom putu do oporavka.
Dok se bore za svoju budućnost,
zapravo se bore za našu.
NAŠ ŽIVI SVIJET
PUT DO OPORAVKA
NARATORICA: CATE BLANCHETT
Ljudi.
Učinili smo čudne stvari ovom planetu.
Pokušavajući izgraditi kuće iz snova...
stvorili smo zbunjujući svijet za susjede.
Gdje god se proširili,
opasnosti koje donosimo uzrokuju kaos.
No jedno stvorenje cijeli se život pripremalo za najgore.
U bunkeru na Floridi
ona se najbolje priprema za smak svijeta.
U oklopu tvrdom poput stijene, dva metra pod zemljom.
To znači biti sigurna.
Ali čak i pustinjak mora jesti.
Za gofer kornjaču napuštanje jazbine može biti zastrašujuće.
No da bi pronašla svježe izbojke, mora izaći iz skrovišta
i svoje zone ugode.
Ma daj, koliko strašno može biti?
Idemo probati.
Susjedi se čine bezopasno.
Svi su zauzeti održavanjem floridske šume dugolisnog bora u vrhunskom stanju.
Oprašivači.
Saditelji drveća.
Čak i deratizatori.
No nekih se pametno kloniti.
Kornjači koja igra na sigurno izlazak iz skrovišta se isplatio.
Ivanjska gozba.
Ali ne smije se opustiti.
Jer je ljeto ujedno i sezona požara.
To je način na koji priroda stvara prostor za novi život.
Ako se ne može vratiti u jazbinu, skuhat će se u vlastitom oklopu.
Vrijeme je da stisne gas do daske.
Goreći na 600 stupnjeva...
vatra proguta jedan hektar svakih deset sekundi.
Nevjerojatno...
kornjača je preživjela.
Ali kako?
Nije stigla kući.
Ali iskopala je sigurnosne bunkere po cijeloj šumi.
Njezine pripreme za smak svijeta nisu spasile samo nju.
Više od 300 različitih vrsta skriva se od ljetnih požara
u jazbinama gofer kornjača.
Spasila je svoje susjede.
Kako svaka životinja ima svoju ulogu u šumi,
zajedno će pomoći svom domu da se oporavi.
Sve ćemo se više oslanjati na junakinje poput nje
dok je mreža života o kojoj svi ovisimo
ugrožena sa svih strana.
Godine 2020.
Australija je imala najgoru sezonu požara u povijesti.
Jedna petina svih šuma pretvorila se u pepeo.
Tri milijarde životinja je ubijeno ili ozlijeđeno.
No možda postoji način da ova uništena zemlja zacijeli.
Leteća lisica spušta se u središte Sydneyja...
s tisućama drugih voćnih šišmiša.
Njezina je šuma uništena
i ove izbjeglice pokušavaju preživjeti u novom domu.
Ovaj svijet ne sliči nijednoj šumi koju je ikad vidjela.
Betonske krošnje.
Električne grane.
Grmlje poput britvica.
Ništa u 50 milijuna godina evolucije nije ju pripremilo za ovo.
Ali brzo uči.
A noćni vid pomaže joj pronaći hranu
čak i u srcu grada.
Mora se zasititi prije zore.
Jer nakon noćne smjene čeka je dnevni posao.
Obližnji park,
nekoć mjesto odmora za migrirajuće šišmiše,
sad je postalo stalno sklonište.
I skriva nešto zaista dragocjeno,
gladnu bebu koja čeka svoje jutarnje mlijeko.
Ali dnevna smjena donosi svoje izazove.
Vrućinu.
Ljeta u Sydneyju sad redovno dosežu 40 stupnjeva.
Mnogo toplije od sjenovitih šuma.
I smrtonosno za mlade šišmiše.
Ali mama ima neke trikove u rukavu.
Krv joj teče kroz tanku kožu na krilima
kako bi se pokušala ohladiti.
Tako može hladiti i mladunče.
No temperatura i dalje raste.
U nevolji je.
Mora pronaći način da ga ohladi.
Može pokušati još nešto.
Voda.
To zahtijeva odvažan spust.
Zračni je prostor prepun...
žestoke konkurencije.
Ali ona se može nositi s time.
Krzno joj se natopi jednim uronom.
Dovoljno vode da ohladi mladunče
mokrim zagrljajem koji spašava život.
Što god da ovo neprijateljsko mjesto priredi, ona je spremna na sve.
A na kocki nije samo opstanak njezine bebe.
Voćni šišmiši imaju moć da oblikuju svijet oko sebe.
Svaka leteća lisica može oprašiti 50 različitih vrsta drveća...
i raširiti tisuće sjemenki u jednoj noći.
Čak i ovdje u parkovima Sydneyja
postoje znakovi da njeguju prirodu prema ozdravljenju.
Ako se ti šišmiši vrate u svoj dom u divljini...
ove goleme zračne snage za sadnju drveća...
mogle bi pomoći obnoviti svoju izgubljenu šumu.
Što su divlja mjesta na Zemlji zdravija,
to se više trude za dobrobit svih nas.
Štite zrak koji udišemo i vodu koju pijemo.
Buduće zdravlje našeg planeta
možda ovisi o posljednjim velikim uporišnim područjima
i njihovim najvažnijim stanovnicima.
Ova baka mora uzdržavati rastuću obitelj.
Svako je novo dijete blagoslov.
Ali i još jedna usta koja moraju prehraniti.
Šumski slonovi imaju zahtjevne prehrambene potrebe.
A ne mogu jesti samo travu.
Dobro je što joj je najveća afrička ljekarna
nadomak praga.
Kongoanska prašuma.
Probijaju se kroz gustu šikaru i slabo napreduju.
Ali postoji brži način.
Put.
Naraštaji njezinih predaka hodali su istim ovim rutama...
stvarajući tisuće kilometara koridora širine slonova...
što je znatno olakšalo pregledavanje prolaza.
A ovaj put vodi...
do šumske ljekarne.
Glina je bogata solima i mineralima...
koji im pomažu da prežive veliku vrućinu.
Izotonički blatni napitak.
No da bi postala velika i snažna, ova obitelj treba svježe vitamine.
A baka zna sve trikove kako ih naći.
Slonovi mogu čuti neke od najnižih frekvencija
bilo koje životinje.
A osjetljivim jastučićima na stopalima mogu osjetiti i najmanje podrhtavanje.
A to je zvuk svježeg voća koje udara o pod trgovine.
Baka zna smjer...
i zna najbrži put.
U svojoj potrazi za zdravom ishranom,
kamo god ova obitelj krenula, ona potiče i zdravlje šume.
Svaki slon raširi više od 200 kilograma komposta bogatog mineralima...
i svaki dan prokrči nekoliko kilometara guste šikare.
Šumskim mladicama koje sporo rastu
to daje šansu da se pretvore u divove.
Divovi s moći da nas sve spase.
Ljudi povećavaju količinu ugljičnog dioksida u našoj atmosferi,
no ovo moćno stablo koje je uzgojio slon smanjuje je.
Zatim izvodi jedan od najvećih mađioničarskih trikova prirode.
Pretvara ugljični dioksid u šećere
pomoću sunčeve svjetlosti na svome lišću.
Zatvara ugljik koji zagrijava planet
u svoje grane, deblo i korijenje.
Rad slonova u vrtu omogućuje afričkom tropskom drveću
da povuče dodatnih milijardu tona ugljika svake godine.
Ovi bi nam divovi mogli pomoći u borbi protiv razine ugljika...
i klimatskih promjena
dok baka traži ono što treba
za zdravlje svoje obitelji.
No u posljednjih 30 godina
izgubili smo tri četvrtine afričkih šumskih slonova zbog krivolova.
Budući da je ostalo tako malo netaknute divljine,
životinje i biljke potrebnije su nam više no ikad.
Najveći prirodni iscjelitelji nestaju pred našim očima.
Vrste koje najviše doprinose zdravlju našeg planeta
u najvećem su riziku od izumiranja.
I kako je sve povezano s golemom mrežom života,
njihova bi sudbina uskoro mogla postati i naša.
Ali što ako možemo pomoći nekima od tih ključnih životinja
da se ponovno uzdignu?
Sajga.
Nekoć su milijunska krda lutala stepama od Europe do Kine.
Pasući i šireći sjemenke,
ti su nomadi tisućljećima održavali najveći pašnjak na svijetu.
Sve do 1990-ih
kad je divlji krivolov opustošio ta krda.
Njihov broj smanjio se brže od svih sisavaca u povijesti.
S njima su nestali
i pašnjaci koji su ovisili o njima.
No desetljeće poslije lov na sajge je zabranjen.
Budućnost stepe
ovisila je o tome hoće li se nekoliko preživjelih vratiti s ruba.
Nova nada.
Jedan postaje troje.
Budući naraštaji spremni su za lutanje.
Srećom, nisu sami.
I druge sajga majke okupile su se na uzgajalištima.
S godinu dana rađaju blizance,
pa čak i trojke.
Dolaskom novopridošlica svake godine krda se gotovo udvostruče.
U samo 20 godina
nekoliko tisuća preživjelih postalo je milijunska sila.
Ova nova generacija spremna je vratiti dom svojih predaka.
Svake godine prelaze tisuće kilometara.
Udišu život u pašnjake gdje god se pojave.
I osiguravaju budućnost stepe za sve koji ovdje žive.
Znanstvenici su izračunali
da bi povratak samo 20 velikih vrsta sisavaca
mogao pomoći oživljavanju gotovo četvrtine kopna na Zemlji.
I zato se danas u više od 70 zemalja diljem svijeta širi pokret...
da se oštećeni krajolici vrate prirodnim zaštitnicima
u procesu zvanom „obnova divljine”.
U argentinskoj močvari Iberá,
na više od milijun hektara močvara, šuma i pašnjaka
nekoć je bilo više od 4000 vrsta.
No stoljeća uzgoja stoke istjerala su divlje životinje
zbog čega je ovo bogatstvo bilo na rubu propasti...
sve do kraja tisućljeća
kad se ova zemlja počela vraćati prirodi.
No sad jedna vrsta stoji na putu potpunog oporavka.
Stoke više nema pa klanovi kapibara popunjavaju prazninu.
Glodavci od 50 kg...
kose sve nove izbojke koji pokušaju narasti.
Što znači da se Iberin oporavak unazadio.
No ovi divovski zamorci ne djeluju zabrinuto.
Toliko su opušteni
da su u horizontali.
No sve će se to promijeniti.
Ovdje živi jedan od najstrašnijih južnoameričkih grabežljivaca
koji je ovdje izlovljen prije više od 70 godina.
Ovaj spašeni jaguar mogao bi riješiti problem kapibara.
A njezin je izazov hraniti kćeri blizanke.
Sad sve ovisi o tome hoće li ova ubojica naučiti loviti...
s druge strane ograde.
Ovo su prvi jaguari koji slobodno lutaju ovdje od 1950-ih.
Ovo je sve njihovo
ako mama uspije probuditi svoj ubilački instinkt.
Nevidljivi način rada.
Pritaji se.
Približi se.
Onda čekaj svoj trenutak.
Ove kapibare oduvijek su radile ono što su htjele.
Dosad.
Njezine kćeri svjedočile su naprednom tečaju i podijelile plijen.
I one će biti pokretačice promjena...
i ostvariti puni potencijal ovog krajolika.
Ova obitelj ubojica odsad će sijati strah gdje god kroči.
Kapibare će se držati vode gdje se osjećaju sigurnije.
Kretanje životinja koje pasu daje više biljaka priliku za oporavak...
kako bi se pojavila nova staništa...
kako bi se još više vrsta vratilo na ovaj stočarski ranč...
gradeći vlastite veze, čineći ga otpornijim na promjene.
Iberina obnovljena mreža života
pomoći će joj da opstane dugo u budućnosti.
Zahvaljujući povratku dijelu slagalice koji je nedostajao.
Osnaživanje prirodnih iscjelitelja može nas zaštititi
od mnogih opasnosti planeta koji se mijenja.
Livade poljskog cvijeća povećavaju populaciju pčela
i tako osiguravaju četvrtinu naših zaliha hrane
od sve nepredvidljivijih sezona.
Zaštita morskih vidri oživljava šume algi...
koje štite obale od sve nemirnijeg mora.
A rastući broj kitova gnoji oceane
hraneći cvjetanje planktona
koji zadržavaju 10 milijardi tona ugljika svake godine.
Koliko i sve prašume zajedno.
Kad mi pomažemo prirodi, priroda pomaže nama.
Vidljivi su znakovi oporavka.
Diljem države Washington
put moćnih lososa blokira
više od 10 000 umjetnih prepreka.
Broj nekih vrsta lososa pao je i za 95 %.
Ali kad počnemo sagledavati širu sliku,
danas na jednoj rijeci...
stvari će se promijeniti.
Kampanja za rušenje starih brana
transformira vodene putove diljem Sjeverne Amerike.
Dosad ih je rastavljeno više od 1900.
Tisuće kilometara rijeka opet mogu slobodno teći.
Kao i njihovi lososi.
Napokon mogu doći do mrijestilišta svojih predaka.
Dok polažu jaja u hladnim potocima...
njihovo je putovanje gotovo.
Ali njihova će ostavština opstati.
Cijeli naraštaj lososa predaje svoja tijela.
A njihova smrt vraća život u šumu.
Golemi prijenos hranjivih tvari s oceana na kopno,
iz jednog života u drugi,
to je žila kucavica šume...
i osigurava do 80 % dušika potrebnog za rast.
Potomstvo lososa otputovat će nizvodno
kako bi iznova započelo ciklus.
Uz našu pomoć, njihov broj može ponovno narasti
održavajući cijelu mrežu veza.
Od planina...
do mora.
Donoseći novu nadu svima koji se oslanjaju na njih.
Priroda može pomoći izliječiti naš svijet...
ako joj damo priliku.
Svako živo biće neprocjenjiva je karika u mreži života...
o kojoj u konačnici svi ovisimo.
U našem povezanom svijetu svaka akcija ima posljedice.
A odluke koje donosimo zaista su važne.
Naoružani novim znanjem,
možemo poduzeti korake
kako bismo pomogli prirodi da ozdravi naš planet.
Vrijeme da djelujemo je
sad.
Više se ne radi samo o tome možemo li mi spasiti prirodu,
već o tome može li ona spasiti nas.
Prijevod titlova: Veronika Janjić