I en elv ved Stillehavskysten nordvest i USA...
...har den årlige laksevandringen krasjet med en moderne verden.
Denne flomsletten pleide å være lett å passere for fisk på oppdrag.
Men en vei har gjort det til et dødelig sjansespill.
Laksene må ta sjansen
for å nå gyteplassene oppstrøms.
De drives av et overveldende instinkt
om å svømme mot strømmen.
Så de må bare sette i gang.
Og der én lykkes,
kan andre lykkes.
Millioner av vandrende lakser må i dag løpe en stor risiko.
Fra det åpne havet...
...innover i landet, forbi asfalt, betong og stål...
stopper ikke disse målbevisste reisende for noe for å nå målet.
Hvis de lykkes,
vil migrasjonen deres bringe en strøm av vitale næringsstoffer i dem
som nærer et enormt skogsnettverk over Stillehavskysten i nordvest.
For å holde seg frisk,
trenger denne skogen og alt som avhenger av den...
...fisken sin.
Og disse heroiske laksene
er bare én av mange utrolige skapninger
over hele verden...
...hvis kamper for å overleve...
...tilpasse seg og formere seg
også har evnen til å hjelpe vår syke planet å bli frisk.
De er våre mektigste allierte på jordens vei til tilfriskning.
Mens de kjemper for sin fremtid,
kjemper de faktisk for vår.
VÅR LEVENDE VERDEN
VEIEN TIL TILFRISKNING
FORTALT AV CATE BLANCHETT
Mennesker.
Vi har gjort rare ting med planeten.
Ved å prøve å bygge drømmehusene våre...
...har vi skapt en forvirrende verden for naboene.
Overalt vi har dratt,
har farene vi har brakt med oss forårsaket kaos.
Men én skapning har forberedt seg på det verste hele livet.
I skjul i bunkeren sin i Florida...
...den ultimate dommedagsprepperen.
Inne i et steinhardt skall, 1,8 meter under bakken.
Det må kalles å holde seg trygg.
Men selv en eneboer må spise.
For en gofferskilpadde er det skummelt å forlate hulen sin.
Men for å finne nye skudd, må han komme ut av skallet
og komfortsonen.
Kom an, hvor skummelt kan det være?
Bare å prøve.
Naboene virker harmløse.
Alle opptatt med å holde Floridas Longleaf Pine Forest i topp stand.
Bestøvere.
Treplantere.
Selv skadedyrbekjempere.
Men noen er det best å holde seg unna.
For vår risikohatende skilpadde, er premien for å komme ut av skallet...
...en midtsommerfest.
Men han må hele tiden være på vakt.
For den varmeste delen av sommeren er også skogbrannsesong.
Det er naturens måte å skape rom for nytt liv på.
Kommer han ikke tilbake til hulen, blir han stekt i sitt eget skall.
Gassen i bånn.
Brannen brenner med over 600 grader...
...og gjør krav på en halv hektar hvert tiende sekund.
Utrolig nok...
...har skilpadden overlevd.
Men hvordan?
Han rakk ikke hjem.
Men han har gravd sikkerhetsbunkere i hele skogen.
Og dommedagspreppingen har ikke bare reddet ham.
Over 300 forskjellige arter søker ly fra sommerens skogbranner
i gofferskilpadders huler.
Han har reddet naboene.
Og når hvert dyr spiller sin egen rolle i skogen,
hjelper de hjemmet sitt å leges sammen.
Vi vil bli mer og mer avhengige av helter som ham,
når livets nett, som vi alle er avhengige av,
trues fra alle kanter.
I 2020
opplevde Australia sin verste skogbrannsesong.
En femtedel av skogene ble til aske.
Tre milliarder dyr ble drept eller skadet.
Men det kan være en måte å lege den ødelagte marken på.
En flygehund kommer til sentrum av Sydney...
...med tusenvis av andre fruktflaggermus.
Skogen hennes er ødelagt, og disse flyktningene prøver
å overleve i et nytt hjem.
Denne verdenen er ulik alle skoger hun har sett.
Tretopper av betong.
Elektriske grener.
Bunnvegetasjon av barberblad.
Femti millioner år med evolusjon har ikke kunnet forberede henne på dette.
Men hun lærer fort.
Og presist nattsyn hjelper henne å finne mat
selv i hjertet av byen.
Hun må spise seg mett før daggry.
For etter nattskiftet har hun en dagjobb å gå til.
I en park i nærheten har det som før var en rasteplass for migrerende flaggermus
nå blitt et permanent tilholdssted.
Her gjemmer noe verdifullt seg.
Den sultne babyen hennes venter på morgenmelken sin.
Men dagskiftet byr også på en utfordring.
Varme.
Somre i Sydney når jevnlig over 43 grader nå.
Mye varmere enn skyggefulle skoger.
Og dødelig for unge flaggermus.
Men mamma har noen kule triks i ermet.
Blod renner gjennom den tynne vingehuden hennes,
så hun kan prøve å kjøle seg ned...
...og hun kan vifte ungen sin.
Men temperaturen stiger fortsatt.
Han sliter.
Hun må finne en måte å kjøle ham ned på.
Det er én ting igjen å prøve.
Vann.
Det krever en vågal nedstigning.
Luftrommet er fullt...
...av hard konkurranse.
Men det klarer hun å takle.
Én dukkert væter pelsen hennes.
Nok vann til å kjøle ned ungen sin...
...med en bløt, livreddende omfavnelse.
Hva enn dette fiendtlige stedet byr på, gjør hun alt for å finne en løsning.
Og mer enn bare babyens overlevelse står på spill.
For fruktflaggermus har makt til å forme verden rundt dem.
Utrolig nok kan hver flygehund bestøve 50 ulike tresorter...
...og spre tusenvis av frø på bare én natt.
Selv her i Sydneys parker,
er det tegn på at de hjelper naturen å bli frisk.
Over tid, hvis flaggermusene kan dra tilbake til hjemmet sitt i villmarken...
...kan dette enorme treplantende flyvåpenet
hjelpe til med å gjenoppbygge den tapte skogen.
Jo sunnere jordens villmarker er,
jo hardere jobber de til fordel for oss alle.
De beskytter luften vi puster og vannet vi drikker.
Hele planetens fremtidige helse
kan hvile i hendene på naturens siste store høyborg
og deres viktigste innbyggere.
Denne bestemoren har en voksende familie å forsørge.
Hver ny baby er en velsignelse.
Men også nok en munn å mette.
Skogselefanter har krevende næringsbehov.
Og du kan spise begrenset med gress.
Så det er like greit at hun har Afrikas største apotek
rett utenfor døren.
Regnskogen i Kongo.
Det går sakte å bane seg vei gjennom den tykke bunnvegetasjonen.
Men det er en raskere vei.
En sti.
Generasjoner av hennes forfedre har vandret disse rutene...
...og skapt flere tusen kilometer med korridorer i elefantstørrelse...
...så det blir mye enklere å titte i hyllene.
Og denne stien fører
til et skogsapotek.
Leiren er rik på salter og mineraler...
...som hjelper dem å overleve den trykkende varmen.
Som en isotonisk gjørmedrikk.
Men for å bli stor og sterk, trenger familien friske vitaminer.
Og bestemor kan alle triksene for å finne dem.
Elefanter kan høre noen av de laveste frekvensene
av alle dyr.
Og med de sensitive putene på føttene, kan de fange opp de minste skjelvinger.
Og det der er lyden av fersk frukt som treffer butikkgulvet.
Bestemor har kartlagt målet...
...og hun vet den raskeste veien dit.
I deres søken etter et sunt kosthold,
hvor enn denne familien går, hjelper de også skogens helse.
Hver elefant sprer over 90 kilo mineralrik kompost...
...og luker ut flere kilometer med kvelende krattskog hver eneste dag,
noe som gir skogens saktevoksende ungtrær
sjansen de trenger til å forvandle seg til kjemper.
Kjemper med makt til å hjelpe til med å redde oss alle.
Mens mennesker øker mengden karbondioksid i atmosfæren vår,
trekker dette mektige elefantdyrkede treet nivået ned.
Så utfører det et av naturens største trylletriks.
Det forvandler karbondioksid til sukkerarter
ved hjelp av sollys på bladene...
...og lagrer planetvarmende karbon trygt
i grenene, stammen og røttene.
Gartnerelefanters arbeid lar Afrikas tropiske trær
trekke ut en milliard tonn karbon ekstra hvert eneste år.
Disse gigantene kan hjelpe oss å snu det økende karbondioksidnivået...
...og faktisk bekjempe klimaendringer.
Mens bestemor bare leter etter det hun trenger
for å holde familien frisk.
Men de siste 30 årene
har vi mistet tre fjerdedeler av Afrikas skogselefanter til krypskyting.
Med så lite av planetens villmark intakt,
trenger vi dens dyreliv mer enn noensinne.
Naturens beste helbredere forsvinner foran øynene våre.
Artene som gjør mest for planetens helse,
er de som står i størst fare for å bli utryddet.
Og siden alt er koblet til det enorme livets nett,
kan deres skjebne snart bli vår.
Men hva om vi kunne hjelpe noen av disse livsviktige dyrene...
...å reise seg igjen?
Steppeantilope.
En gang vandret de i milliontall på steppene fra Europa til Kina.
Ved å beite og spre frø,
opprettholdt disse nomadene verdens største gressmark i årtusener.
Helt til 1990-tallet,
da overdreven krypskyting ødela flokkene deres.
Antallet deres falt raskere enn noe pattedyr i historien.
Og da beitedyrene forsvant,
forsvant også gresslettene som var avhengige av dem.
Men et tiår senere ble jakt på dem forbudt i hele utbredelsesområdet.
Steppens fremtid avhang av om noen få overlevende
kunne hente seg inn fra randen.
Et nytt håp.
Og én blir til tre.
Morgendagens beitedyr er klare til å streife rundt.
Og heldigvis er de ikke alene.
Andre steppeantilopemødre har samlet seg i barneparken.
Når de er ett år, føder de tvillinger
og til og med trillinger.
Så for hver årlige babyboom, dobles flokkene nesten.
På bare 20 år
har noen tusen overlevende blitt til en styrke på én million.
Den nye generasjonen er klar til å ta tilbake forfedrenes hjem.
De marsjerer tusenvis av kilometer hvert år.
De blåser liv i gresslettene hvor enn de sprer seg.
Og sikrer steppenes fremtid for alle som bor her.
Forskere har beregnet at å støtte tilbakeføringen av 20 store pattedyrarter
kan bidra til å gjenopplive nesten en fjerdedel av landjorda på planeten.
Så i dag ser vi en kampanje i mer enn 70 land verden rundt...
...for å gi skadet landskap tilbake til forvalterne av det
i en prosess som kalles " rewilding".
I Argentinas Iberá-våtmarker, var det over 400 hektar med sumper, skoger
og gressletter med over 4000 arter.
Men århundrer med kvegdrift fordrev dyrelivet
og satte dette rikholdige landskapet i fare for å kollapse...
...frem til årtusenskiftet...
...da vi begynte å gi naturen landet tilbake.
Men nå står én art i veien for fullstendig bedring.
Når kvegene er borte, fyller gjenger av flodsvin vakuumet.
Førtifem kilo tunge gnagere...
...som beiter ned alle nye skudd som prøver å vokse.
Det er en hindring for Iberás tilfriskning.
Ikke at de store marsvinene virker bekymret.
De er så avslappede...
...at de er horisontale.
Men det er i ferd med å endre seg.
Denne innhegningen huser et av Sør-Amerikas mest fryktede rovdyr...
...som jaktet her ute for over 70 år siden.
Denne reddede jaguaren kan løse flodsvin-problemet.
Mens utfordringen hennes er å mate tvillingdøtrene.
Nå avhenger alt av om denne morderen kan lære å jakte...
...på den andre siden av gjerdet.
De første frittgående jaguarene som har satt sin fot her siden 50-tallet.
De kan forsyne seg av alt...
...om mamma bare finner drapsinstinktet sitt.
Snikemodus.
Ligg lavt.
Kom nær.
Og vent på rett øyeblikk.
Disse flodsvinene har alltid gjort hva de ville.
Frem til nå.
Døtrene hennes er vitne til en mesterklasse og deler byttet.
De vil også snart delta i endringen...
...og åpne det enorme landskapets fulle potensial.
Denne familien av snikmordere vil nå bringe frykt hvor enn de tråkker.
Flodsvinene vil holde seg til vannet, som føles tryggere.
Å holde beitedyr i bevegelse gir planter en sjanse til å komme seg...
...så nye habitater kan få vokse frem.
Og flere arter kan dra tilbake til den gamle kvegranchen...
...og bygge sine egne nettverk og bli mer motstandsdyktige mot endring.
Iberás gjenopprettede nett av liv
vil hjelpe det å vare langt inn i fremtiden.
Takket være tilbakekomsten av en manglende puslebrikke.
Å styrke naturens helbredere
kan beskytte oss mot mange farer ved en planet i endring.
Villblomstenger styrker biebestander...
...og hjelper oss å sikre en fjerdedel av maten vår
fra stadig mer uforutsigbare sesonger.
Å beskytte havotere gjenoppliver tareskoger...
...som beskytter kystene fra stadig mer stormfulle hav.
Og et økende antall hvaler befrukter havene
og mater stimer av plankton
som fanger opp ti milliarder tonn karbon hvert år.
Like mye som alle regnskogene til sammen.
Når vi hjelper naturen, hjelper naturen oss.
Vi ser tegnene på et håp om bedring.
I hele delstaten Washington
blokkeres rutene til den mektige laksevandringen
av over 10 000 menneskeskapte hindringer.
Antallet av enkelte laksearter har gått ned med opptil 95 %.
Men når vi begynner å se det store bildet,
i dag, i én elv...
...er ting i ferd med å forandre seg.
En kampanje for å rive gamle demninger
forvandler vannveier i hele Nord-Amerika.
Hittil er over 1900 demontert.
Tusenvis av kilometer med elver kan igjen løpe fritt.
Og det kan laksene også.
Endelig kan de nå sine forfedres gyteområder.
Når de legger egg i de kalde bekkene...
...er reisen deres over.
Men arven deres vil bestå.
En hel generasjon lakser gir fra seg kroppene sine.
Og deres død pumper livet tilbake inn i skogen.
Denne enorme overføringen av næringsstoffer fra hav til land,
fra ett liv til det neste,
er skogens livsnerve...
...som gir opp til 80 % av nitrogenet den trenger for å vokse.
Laksenes avkom vil reise nedstrøms
for å starte syklusen på nytt.
Med vår hjelp kan antallet blomstre igjen
og opprettholde et helt nett av forbindelser...
...fra fjell...
...til hav.
Det gir nytt håp til alle som avhenger av dem.
Naturen kan helbrede verden...
...hvis vi bare gir den en sjanse.
Alle levende vesener er et uvurderlig ledd i livets nett...
...som vi alle til syvende og sist er avhengige av.
I vår sammenkoblede verden har alle handlinger konsekvenser.
Og valgene vi tar, betyr mye.
Bevæpnet med ny kunnskap
kan vi ta skritt for å hjelpe naturen å pleie planeten vår.
Tiden for handling
er nå.
For det handler ikke lenger bare om hvorvidt vi fortsatt kan redde naturen,
men om naturen fortsatt kan redde oss.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten