‏- ריפלי -
‏היי.
‏טום. אתה עדיין פה.
‏אכן.
‏איך ב"מיראמארה"?
‏טוב. המלון בסדר. מארג' פה?
‏פספסת אותה. היא הלכה לביתה לעבוד.
‏לעבוד? ‏-כן. היא סופרת.
‏רומן?
‏ספר טיולים על אטראני.
‏עם תמונות?
‏כן. היא גם צלמת די טובה.
‏אז ישנם צילומים ומילים.
‏כן. תיאורים, הגיגים, שירים...
‏היא עדיין לא נתנה לי לקרוא דבר.
‏גם שירים.
‏אז מה התוכנית? רומא? סיציליה?
‏לא משנה במה תבחר, לא תטעה.
‏הבאתי לך דברים מניו יורק.
‏מה?
‏חולצות וכולי, חלוק. הם במלון.
‏אני צריך להתוודות.
‏אביך שלח אותי לפה ‏כדי לנסות לשכנע אותך לחזור הביתה.
‏אבא שלי? ‏-כן.
‏אמרתי לו שאנסה, והתכוונתי לזה, אבל...
‏אני לא מתכוון לעשות זאת כעת.
‏אני מבין לחלוטין למה אתה רוצה להישאר פה.
‏למה כל אחד ירצה, מושלם פה.
‏למה שתרצה לחזור לניו יורק?
‏הוא שלח אותך, כלומר... שילם לך?
‏כן, אבל אחזיר לו את כספו.
‏אני לא מנצל אנשים.
‏איך אתה בכלל מכיר אותו?
‏אני לא מכיר. הוא מצא אותי.
‏אני משער שהוא לא הצליח לשכנע ‏אף אחד מחבריך האמיתיים להתערב בחייך,
‏וגם אני לא אתערב בהם,
‏אבל אתה צריך לקבל את הבגדים ‏שאימך שלחה איתי עבורך.
‏ואז...
‏אני משער שאעזוב.
‏אני לא מאמין שהוא עשה את זה.
‏מצד שני, אני יכול להאמין.
‏טום,
‏אל תטרח להחזיר לו.
‏זה כלום עבורו. זה יירשם בחשבון ההוצאות.
‏הוא בטח אפילו ירשום את זה ‏כהוצאה מוכרת איכשהו.
‏אתה לא כועס עליי? ‏-לא, ברור שלא.
‏הייתי עושה אותו דבר. עשיתי אותו דבר.
‏ראיתי הזדמנות להרפתקה ‏למקום לא ידוע וניצלתי אותה.
‏בדיוק מה שאתה עשית.
‏כן.
‏ארמלינדה!
‏קפה לטום.
‏אל תחשוב שאני כפוי טובה,
‏אבל נראה שאימי לא מבינה ‏שהחולצות הכי טובות בניו יורק
‏מיובאות מכאן.
‏תודה שסחבת את כל הבגדים האלה עבורה.
‏זה נחמד מצידך.
‏פספסת בגד.
‏ברור שהיא בחרה בזה.
‏מי, טום, תגיד לי,
‏מי לעזאזל ילבש חלוק פייזלי סגול?
‏בחיי, הוא נוראי.
‏אבא שלי ציין שאני מצייר?
‏לא.
‏אני צייר די טוב, ‏למרות שהוא האחרון שיודה בזה.
‏רוצה לראות אותם?
‏בסדר.
‏טוב, הנה הם.
‏חלק מציורי הנוף שלי שם.
‏כן.
‏ציורים של מארג'.
‏זה אזור המארג' שלי.
‏בסדר.
‏כן.
‏זו התקופה המופשטת שלי.
‏כן.
‏זה ציור חדש של מארג' שאני עובד עליו.
‏זה ציור עירום.
‏אני יודע שאני לא צייר דגול.
‏עדיין.
‏אבל זה כיף לי.
‏לא, זה...
‏תודה.
‏כן.
‏אלה עוד ציורי נוף.
‏כן. וואו. כולם כחולים. ‏כחול. התקופה הכחולה שלך.
‏נכון, לא חשבתי על זה.
‏היא בטח עדיין כותבת,
‏אבל היא תיהנה כל כך מהמזימה של אבי,
‏שהיא לא תכעס שהפרענו לה.
‏הגענו.
‏יופי.
‏היי.
‏לטום יש סיפור מצחיק מאוד.
‏באמת?
‏היי.
‏קודם נפתח את היין.
‏תשב. ‏-תודה.
‏את מאמינה לזה?
‏גם לו הכרת את הוריי, ‏לא היית חושבת שהם יגזימו כל כך.
‏אז מי היה הבחור בבר?
‏בלש פרטי. אבא שלי שכר בלש פרטי.
‏כדי למצוא את טום? ‏-כן.
‏קשה למצוא אותך?
‏בדיוק עברתי דירה, אז כן, אני מניח שכן.
‏למה לא סיפרת לדיקי מיד?
‏מה זה משנה?
‏את מפספסת את כל מהות הסיפור.
‏העניין הוא אבי, לא טום.
‏החלטת מה הדבר הבא שתרצה לראות?
‏סליחה?
‏באיטליה. ‏-לא.
‏לא החלטתי. ‏-יש הרבה מה לראות.
‏אני בטוח, אבל אני חושב שאישאר פה לזמן מה.
‏אם תבחר להישאר פה לזמן מה, טום,
‏כדאי שתגור איתי.
‏למה לבזבז כסף ב"מיראמארה" ‏כשיש לי חדרים נוספים,
‏אפילו אם רק מדובר בכסף של אבי.
‏אני אשמח.
‏נהדר.
‏תודה.
‏תרים את זה.
‏הקירות ריקים מדי.
‏יותר טוב.
‏היי, מארג'. ‏-היי.
‏מה שלומך? ‏-טוב.
‏את נראית נחמד.
‏תודה.
‏טוב, סיימנו לעבוד.
‏אנחנו שותים ליקר אמארו כפרס. רוצה כוסית?
‏בטח.
‏אנחנו נוסעים לנאפולי מחר. רוצה לבוא?
‏עליי לעבוד.
‏על הספר שלך?
‏כן.
‏בחייך, מארג'. בואי איתנו.
‏אראה לטום ‏את הקאראווג'ו הראשון שלו ב"מיסריקורדיה".
‏ראיתי אותו.
‏ראית אותו פעם אחת. זה בכלל לא מספיק.
‏הייתי ב"לה סורלה".
‏מה?
‏מתי?
‏הרגע.
‏קבענו לארוחת ערב.
‏אני מצטער, שכחתי.
‏בואי, נלך.
‏הם סגרו כשעזבתי.
‏טוב, אכלת?
‏רוצה קצת פרושוטו? יש פה גבינה, זיתים...
‏לא, אני מסודרת.
‏רוצה לראות את החדר שסידרנו?
‏אולי מאוחר יותר.
‏בסדר. סליחה.
‏- נאפולי -
‏תחתום כאן, בבקשה.
‏הוא צייר את זה כשהוא היה בן 36.
‏שנה אחרי שהוא רצח אדם ברומא.
‏רצח אדם?
‏את הסרסור שבפרוצות שלו הוא השתמש כמודלים.
‏אז הוא ברח למלטה, ואז לפלרמו,
‏וצייר כמה מציוריו הטובים ביותר במנוסה.
‏באמת?
‏לבסוף תפסו אותו פה בנאפולי.
‏הכו אותו, השחיתו את פניו ונטשו אותו למות.
‏מי?
‏מי יודע? חברים של הסרסור.
‏חיים ססגוניים. ומוות ססגוני.
‏כן.
‏אני רוצה לראות עוד מציוריו.
‏ניסע לרומא מתישהו. ‏כמה מציוריו הטובים ביותר שם.
‏אני אשמח.
‏פרדי! ‏-דיקי!
‏מה אתה עושה פה?
‏עובר בסביבה. אני ומקס. מה שלומך?
‏טוב.
‏מה שלום מארג'? ‏-טוב.
‏עדיין כותבת את הספר? ‏-בעודנו מדברים.
‏רוצה משקה? ‏-אשמח.
‏אבל בזריזות. אני צריך לתפוס רכבת.
‏מלצר.
‏צ'ינזאנו.
‏ומי זה?
‏טום. טום, זה פרדי מיילס. ‏טום הגיע מניו יורק.
‏מה שלומך?
‏בסדר.
‏אני מכיר אותך מאיפשהו.
‏אני חושב שלא. נראה לי שהייתי זוכר.
‏באמת? ‏-כן.
‏לא, נפגשנו בעבר. בניו יורק.
‏איפה? אצל בוב דלנסי, אולי.
‏לא נראה לי.
‏לא, נראה לי שזה היה שם.
‏בדירה שלו ברחוב סטנטון.
‏במסיבה. אני בטוח.
‏אני לא זוכר. מצטער.
‏איך אתם מכירים זה את זה? ‏-נפגשנו פה, באטראני.
‏מה אתה עושה בניו יורק?
‏כרגע כלום. אני גר פה.
‏לפני כן.
‏ראיית חשבון.
‏ואתה?
‏פרדי מחזאי.
‏רציתי לנחש משהו בסגנון.
‏באמת? ‏-כן.
‏למה? ‏-אני לא יודע.
‏אז הנה העניין. ‏אני שוכר בית גדול בקורטינה בדצמבר.
‏אתה ומארג' חייבים לבוא.
‏ולמה שלא תבואו? חג המולד באלפים? תגיד כן.
‏כן. ‏-כן?
‏כן.
‏יופי. נעשה סקי ונשתה עד כלות.
‏מושלם.
‏טום מה?
‏ריפלי.
‏את בסדר?
‏לא, שדדו אותי הרגע.
‏נפגעת?
‏לא, אני רק לא יכולה להגיע הביתה.
‏הוא לא מוכן לקחת אותי.
‏בואי.
‏תודה.
‏איפה הבית שלך?
‏פוצוולי.
‏זה לא מספיק.
‏בסדר.
‏שמעת מה שהיא אמרה?
‏אנחנו האמריקאים הכי נחמדים ‏שהיא פגשה בחייה.
‏לדעתי שילמת לנהג מספיק ‏כדי לקחת אותה לרומא.
‏הוא מתחלק איתה בשלל ברגע זה.
‏נראה לך?
‏כמובן. מה, מונית שפשוט מחכה שם?
‏זו תרמית.
‏איך לא ראית את זה?
‏אז מה אם זו תרמית?
‏שווה לשמוע את זה מבחורה יפה, לא?
‏כמובן. אני אוהב בחורות.
‏מה?
‏נראה לך שבאמת תלכו
‏למקום שהבחור ההוא דיבר עליו?
‏פרדי?
‏כנראה. נהיה פה קודר בחורף. למה?
‏לא יודע איך אתה מסוגל להיות ליד אדם כזה.
‏הוא כזה מתחזה.
‏למה אתה אומר את זה?
‏כי זה ברור. הוא לא מחזאי. ‏הוא סתם מישהו שמגיע ממשפחה עם כסף.
‏זה נכון. למשפחה שלו יש בעלות על מלונות. ‏ויש לו בית בדרום צרפת.
‏"אתה ומארג' חייבים לבוא.
‏"ולמה שלא תבואו? חג המולד באלפים? תגיד כן.
‏"כן?"
‏זה היה טוב ממש.
‏נשמעת בדיוק כמוהו.
‏טום?
‏אני בא ממשפחה עם כסף, אז אני מתחזה?
‏אתם לא יכולים להיות שונים יותר.
‏מר גרינליף היקר,
‏אני כותב לך ובפי חדשות טובות.
‏ריצ'רד מהסס לבלות פה חורף נוסף.
‏ההתמודדות איתו היא עניין עדין, ‏כפי שאתה בטח יודע.
‏אי אפשר להכריח אותו.
‏דרושות שיחות רבות כדי לגרום לו ‏לשנות את דעתו לגבי כל דבר.
‏אבל אני מתקדם.
‏כפי שהבטחתי, אעשה כל שביכולתי ‏כדי לשכנע אותו לחזור הביתה אליך.
‏אני מקווה שעד חג המולד.
‏איחוליי ותפילותיי לך ולגברת גרינליף.
‏בברכה, טום.
‏נ"ב.
‏עוד לא בזבזתי את כל הכסף שנתת לי, ‏אבל הוא אוזל.
‏אולי תוכל לשלוח לי עוד קצת.
‏המחאת דואר שתגיע ‏לכתובתו של דיקי באטראני תעזור לי.
‏תודה.
‏מה קורה?
‏טוב.
‏אפשר לשבת?
‏אני קרלו.
‏אתה אמריקאי.
‏אני אוהב אמריקאים.
‏היי.
‏היי. מה קורה?
‏טוב.
‏רוצה לנסוע לפריז?
‏אני לא יודע. אולי. מתי?
‏דיברתי עם בחור ב"ג'ורג'יו'ס",
‏והוא ייתן לכל אחד מאיתנו 100,000 לירות.
‏כדי לעשות מה?
‏לנסוע לפריז.
‏על מה אתה מדבר?
‏אנחנו רק צריכים לקחת בשבילו מזוודה, ‏ונוכל להישאר שם כמה שנרצה.
‏מזוודה?
‏כן.
‏אתה לא רציני.
‏אני רציני. תפגוש אותו.
‏דיברנו באיטלקית, ‏אז הבנתי רק את מהות השיחה.
‏לא רוצה לפגוש אותו, מי שהוא לא יהיה.
‏אז מה אני אמור לעשות איתו?
‏כלום. תשכח שדיברתם.
‏הוא למטה.
‏הבאת אותו לבית שלי.
‏כן.
‏זה חבר שלי, דיקי.
‏נעים להכיר. מה שלומך?
‏פיקאסו, מה?
‏אז טום הסביר לך על מה דיברנו?
‏למה שלא תגיד לי אתה?
‏בסדר. זה לא מסובך.
‏מחר, מחרתיים, מתי שתרצו,
‏שניכם תפגשו אותי בתחנת הרכבת בנאפולי.
‏יהיו לי שני כרטיסים בשבילכם,
‏חצי מהתשלום, 50 אלף לירות לכל אחד,
‏ומזוודה.
‏תיקחו אותה לפריז, ‏תמסרו אותה בכתובת שאתן לכם,
‏ושם תקבלו את שאר הכסף.
‏וזהו זה.
‏מה יש במזוודה?
‏זה לא משנה.
‏אף אחד לא יעצור ‏שני תיירים אמריקאים שנראים כמוכם.
‏סמים?
‏נשק?
‏אמנות גנובה, מה?
‏זה לא עניינך.
‏זה מאוד ענייני.
‏את חבר שלך זה לא מעניין,
‏הוא אפילו לא שאל.
‏תומא.
‏כן, מה?
‏למרבה הצער, חברך פה הוא לא האדם המתאים.
‏אתה כן, אבל הוא לא.
‏לא. הוא מתאים לזה. ‏שנינו מתאימים. הוא פשוט מתלבט.
‏לא. אני לא.
‏תומא, תביט בו, ‏מביט בי כמו שוטר שרוצה לעצור אותי.
‏לא, הוא לא. בחייך.
‏לא, אתה צודק. לא כמו שוטר.
‏כמו איש שחושש שחיה עומדת לטרוף אותו.
‏תומא, עדיין נוכל לעשות עסקים ביחד, ‏אני ואתה, אבל בלעדיו.
‏אז אין יותר צורך לדון בכך ‏מולו או איתו, בסדר?
‏בשלב כלשהו בחייו, סירסו אותו.
‏הכתובת שלי.
‏זו וילה יפה.
‏יפה מאוד.
‏מה הבעיה שלך? אתה משוגע?
‏למה שתגיד את זה?
‏הבחור הזה הוא "קאמורה". אתה יודע מה זה?
‏לא.
‏מאפיה. המאפיה הנפוליטנית.
‏איך אתה יודע?
‏כי זה ברור, טום.
‏אולי לא היית עושה זאת ‏לו שלטת יותר באיטלקית,
‏אבל אני לא בטוח.
‏זה סוג הדברים שאתה עושה בניו יורק?
‏לא.
‏סוג האנשים שאתה מבלה איתם שם?
‏הוא התייחס אליך כמו אל נפש תאומה.
‏בילינו עם אותם אנשים בניו יורק.
‏ככה נפגשנו.
‏אני עדיין לא זוכר.
‏אל תביט בי ככה. אני לא משוגע.
‏אז מה זה?
‏מה? חשבתי שתחשוב שזה יהיה כיף. ‏זה היה יכול להיות כיף.
‏לעבוד בשביל גנגסטרים? ‏-לצאת להרפתקה ביחד.
‏לסיים בכלא ביחד.
‏טוב, עכשיו אתה סתם...
‏תשכח מזה.
‏תוכל לא לספר למארג' על זה?
‏היא גם ככה לא מחבבת אותי.
‏למה זה, לדעתך? ‏-אני לא יודע. אני נחמד אליה.
‏אתה מתאמץ להיות נחמד, זה לא אותו דבר.
‏האמת שזה גרוע יותר.
‏זה לא נכון. אני מחבב אותה.
‏בסדר.
‏באמת!
‏איך הספר מתקדם? אני בטוח שהוא מצוין.
‏אתה מתגרה בי.
‏אני לא. אני באמת רוצה לדעת. ‏מרשים אותי שאת עושה את זה.
‏מעולם לא כתבתי ספר. גם דיקי לא. כתבת ספר?
‏ממש לא.
‏אם להיות כנה, זה לא מתקדם היטב.
‏אני מנסה לתאר מקום שהוא
‏כל כך...
‏בלתי ניתן לתיאור?
‏בלתי ניתן לתיאור. כן, בדיוק.
‏אוכל לקרוא מה שכתבת עד כה?
‏היא לא מראה את זה לאיש.
‏אני לא עורך ספרים, ‏אבל עבדתי עבור אחד ב"רנדום האוס".
‏באמת?
‏בוודאי. קראתי שם הרבה כתבי יד ‏שהיו זקוקים לשיפור.
‏באמת?
‏לכל הפחות, אולי בטעות אומר משהו
‏שיגרום לך לחשוב באופן חדש.
‏בחייך, אשמח לנסות.
‏על חשבוני.
‏נו, מה דעתך?
‏אני מפחדת.
‏אני בטוח שהוא נפלא.
‏זה היה טוב, טום. אתה מנסה.
‏אני לא רק מנסה.
‏אני מתעניין במה שהיא עושה. היא טועה לגביי.
‏בכל מקרה, שימחת אותה.
‏זה טוב.
‏"אטראני", מאת מארג'ורי שרווד.
‏לפתע, הייתי באטראני כבר יותר משנה,
‏ואני עדיין מגלה דברים על ה...
‏גיליתי שאטראני קמה ‏עוד לפני שקולומבוס גילה את אמריקה.
‏- ארוך מדי -
‏ברוב הערבים, אישה מתאמנת על החליל...
‏ראיתי לראשונה דקל, ואת האוקיינוס.
‏הנסיעה במונית עלתה פחות מאשר ב...
‏צפיתי בו כשהוא הכין...
‏- זו לא מילה -
‏השעון במגדל צלצל ארבע בדיוק ברגע...
‏מעולם לא גרתי במקום ללא שירותים פרטיים,
‏פרט לקולג'.
‏"שלום?" צעקתי. היא אמרה משהו שנשמע מוכר.
‏חיכיתי... הרגשתי ש...
‏...אוטובוס חם וצפוף שהריח כמו שום ודלק.
‏- אטראני שלי -
‏אלה הערות מועילות מאוד.
‏באמת?
‏כן. כל מה שאתה אומר נכון. ‏פה, מה שכתבת בשוליים.
‏מה?
‏"אטראני היא כמו מקום בחלום
‏"שהופך אפילו חלומי יותר כשמתעוררים."
‏זה מושלם.
‏זה שלך. תשתמשי בזה.
‏באמת?
‏בוודאי.
‏נראה לי שכעת אני יודעת מה לעשות.
‏אני שמח.
‏תודה, טום.
‏באמת.
‏תודה לך, שסמכת עליי עם הספר.
‏כותרת נהדרת.
‏מה שלומך?
‏נהדר.
‏הגיע משהו עבורך.
‏בבקשה.
‏כלום בשבילך, טום היקר.
‏בסדר, מתאו. תודה.
‏אני חושב שאלך לפגוש את מארג'.
‏אולי נלך לשחות.
‏בסדר.
‏קח את זה הביתה עבורי?
‏בטח.
‏תודה. להתראות.
‏מה דעתך על אלה?
‏זה טוב.
‏באמת? ‏-כן.
‏- בנק הרפובליקה -
‏- חברת הנאמנות ונדאל ‏סכום של 1,200 דולרים -
‏אני יוצאת. לשוק.
‏בסדר.
‏מה?
‏כלום.
‏- חשבון מספר 18061 -
‏מר סמית' בבית?
‏- איטלקית מדוברת ‏קורס שפה מלא -
‏לא, אדוני. הוא יצא.
‏מתי הוא יחזור?
‏כמה כסף אתה צריך?
‏זה לא מספיק.
‏מה הבעיה שלך?
‏מה קרה?
‏מי אמר?
‏מי הוא?
‏- שפן אכל קצת חסה -
‏מי יודע?
‏של מי זה?
‏- בטעם גזר, ודי. -
‏זה שלך.
‏זה שלנו.
‏זה שלהם.
‏זה שלו.
‏זה שלי.
‏אתה אוהב אמנות, טום?
‏אתה במקום הנכון.
‏אני יודע שאני לא צייר דגול.
‏עדיין.
‏אני יודע שאני עדיין לא צייר דגול.
‏אבל אני נהנה מזה.
‏אלה ציורי הנוף שלי.
‏טבע דומם.
‏אלה ציורים של מארג'.
‏זה עוד ציור של מארג'. עוד ציור של מארג'.
‏זה האזור של מארג'.
‏מארג', אני מצטער, אבל את חייבת להבין.
‏אני לא אוהב אותך.
‏אנחנו חברים. זה הכול.
‏בחייך, לא...
‏אל תבכי.
‏זה לא יעבוד, מארג'.
‏תפסיקי.
‏כי את מפריעה. בקשר שלי עם טום.
‏לא. זה לא ככה.
‏זה לא זה. אנחנו לא כאלה.
‏לא, יש בינינו חיבור. ‏את מסוגלת להבין את זה?
‏או שתמשיכי להטיח האשמות?
‏את מסוגלת להבין משהו?
‏בחייך, מארג'.
‏מארג'...
‏אלה מהתקופה המופשטת שלי.
‏מה אתה עושה?
‏יש להם...
‏אני אודה לך אם תוריד את הבגדים שלי.
‏אני משער שלא הלכתם לשחות.
‏הייתם בחוף הים כשפרצה הסערה?
‏דיקי, אני מרגיש נורא עם מה שקרה הרגע...
‏תקשיב, תן לי להבהיר את המצב.
‏אני לא עליז.
‏לדעתי אתה חושב שאני כן.
‏מעולם לא חשבתי כך.
‏מארג' חושבת שאתה עליז.
‏למה?
‏לו היא הייתה כאן לראות מה קרה פה הרגע, אז...
‏הייתי אומר שזו הסיבה, אבל כיוון ‏שהיא לא הייתה, כנראה זה משהו אחר.
‏היא אומרת את זה כי היא מקנאה.
‏מקנאה?
‏בך?
‏כן, בי.
‏היא לא הייתה צריכה לחלוק בך לפני שהגעתי.
‏כעת אנחנו עושים דברים בלעדיה.
‏אבל אפילו זו לא הבעיה האמיתית. ‏-מהי הבעיה האמיתית, טום?
‏היא אוהבת אותך יותר משאתה אותה.
‏כשאתם הולכים ביחד, מי אוחז בידו של מי?
‏אולי זה נכון, ‏אבל זה לא אומר שלא אכפת לי ממנה.
‏אכפת לי ממנה מאוד. ‏-אני מבין.
‏אנחנו חברים טובים מאוד. ‏תנסה לא לפגוע בחבריך.
‏כמובן.
‏דיקי... ‏-מה?
‏אני מעדיף לעזוב ולא להרוס את החברות שלנו.
‏אתה רוצה שאעזוב?
‏אעזוב בבוקר אם תרצה. אעזוב עכשיו אם תרצה.
‏בוא פשוט נשכח מזה.
‏תרגום כתוביות: טל מלכה