Salut!
Tom! Încă ești aici.
Da.
Cum e la Miramare?
E bine. E-n regulă. Marge e aici?
Tocmai a plecat. S-a dus acasă la ea să lucreze.
- Să lucreze? - Da. E scriitoare.
Un roman?
Un jurnal de călătorie despre Atrani.
Cu fotografii?
Da. Este și o bună fotografă.
Deci e cu fotografii și cuvinte.
Da. Descrieri, observații, poezii...
Din care nu m-a lăsat să citesc nimic.
Și poezii!
Deci care-i planul? Roma, Sicilia?
Nu poți să greșești, orice ai decide.
Ți-am adus câte ceva din New York.
Poftim?
Niște cămăși și alte chestii, un halat. Sunt la hotel.
Trebuie să-ți mărturisesc ceva.
Tată tău m-a trimis ca să te conving să te duci acasă.
- Tata? - Da.
I-am zis că încerc, așa și voiam, dar...
Acum nu mai am de gând să fac asta.
Înțeleg perfect de ce vrei să stai aici.
De ce ar vrea oricine. E perfect.
De ce să vrei să te-ntorci la New York?
Te-a trimis, adică... ți-a plătit drumul?
Da. Dar o să-i dau banii înapoi.
Nu sunt genul care profită de oameni.
De unde îl cunoști?
Nu-l cunosc. El m-a găsit.
N-a putut convinge niciun prieten adevărat de-ai tăi să intervină în viața ta
și nici eu n-o să fac asta,
dar corect este să primești hainele trimise de mama ta.
Apoi...
Presupun că o să plec.
Nu pot să cred ce a făcut!
Dar pot.
Tom...
nu te obosi să-i restitui!
Nu înseamnă nimic pentru el, simple cheltuieli.
Probabil o să și le deducă din impozite, cumva.
- Nu ești supărat pe mine? - Sigur că nu.
Aș fi făcut același lucru. Chiar l-am făcut.
Am profitat de ocazia de a merge într-un loc necunoscut.
Exact ce ai făcut și tu.
Da.
Ermelinda!
O cafea pentru Tom.
Știi, nu sunt nerecunoscător,
dar mama nu știe că cele mai bune cămăși din New York
sunt importate de aici.
Mersi că ai cărat toate astea pentru ea.
Drăguț din partea ta.
Mai e ceva.
Normal că l-a ales pe ăsta.
Spune-mi, Tom, cine crezi
că ar purta un halat mov cu modele?
Doamne! E îngrozitor.
Tata a menționat că pictez?
Nu.
Se întâmplă să mă pricep, deși ar fi ultimul care s-o recunoască.
Vrei să vezi?
Bine.
Iată!
Acolo sunt unele peisaje.
Da.
Unele cu Marge.
Aia e secțiunea Marge.
Bine.
Da.
Aceea e perioada mea abstractă.
Da.
Ăsta e unul nou cu Marge, la care lucrez.
E un nud.
Da. Știu că nu sunt un pictor grozav.
Încă.
Dar îmi place.
Ba nu, e...
Mersi.
Da.
Alte peisaje.
Da. Toate sunt albastre. Perioada ta albastră.
Da, nu m-am gândit la asta.
Probabil încă scrie,
dar va fi așa încântată de tactica Greenleaf,
că n-o s-o deranjeze întreruperea.
Am ajuns.
Ce bine!
Bună!
Tom are o poveste foarte nostimă de zis.
Chiar așa?
Salut!
Hai să deschidem asta întâi!
- Ia loc! - Mulțumesc.
Îți vine să crezi?
Și dacă i-ai cunoaște, n-ai crede că merg așa departe.
Deci cine era tipul de la bar?
Un detectiv particular. Tata a angajat un detectiv particular.
- Să-l găsească pe Tom? - Da.
Ești greu de găsit?
Tocmai mă mutasem, deci presupun că da.
De ce nu i-ai spus imediat?
Ce mai contează?
Pierzi din vedere toată tărășenia.
E vorba despre tata, nu despre Tom.
Ai decis ce vizitezi în continuare?
Poftim?
- În Italia. - Nu.
- N-am decis. - Sunt multe de văzut.
Cu siguranță, dar cred că mai stau aici o vreme.
Dacă stai aici mai mult,
ar trebui să stai la mine.
De ce să cheltuiești, când eu am camere în plus,
chiar dacă-s din banii tatălui meu.
Mi-ar plăcea foarte mult.
Grozav!
Mulțumesc.
Ridică pe deasupra!
Pereții au nevoie de ceva.
E mai bine.
- Bună, Marge! - Salut!
- Cum merge treaba? - Bine.
Arăți bine.
Mersi.
Am terminat munca.
Ne răsplătim cu niște Amaro. Vrei un pahar?
Sigur.
Mergem la Napoli mâine. Vrei să vii?
Ar trebui să lucrez.
La cartea ta?
Da.
Haide, Marge! Vino cu noi!
Îi arăt lui Tom primul lui Caravaggio, la Misericordia.
L-am văzut.
L-ai văzut o dată. Nu e suficient.
Am fost la Le Sorelle.
Poftim?
Când?
Chiar înainte.
Trebuia să luăm cina.
Scuze, am uitat.
Hai să mergem!
Închideau când am plecat.
Ai mâncat?
Vrei niște prosciutto? Avem brânză, măsline...
Nu, mersi.
Vrei să vezi camera pe care am aranjat-o?
Mai târziu, poate.
Bine. Scuze.
NAPOLI
Semnați aici, vă rog.
L-a pictat la 36 de ani.
La un an după ce a ucis un om în Roma.
A ucis un om?
Un pește ale cărui prostituate le folosea ca modele.
Apoi a fugit în Malta, apoi la Palermo,
pictând cele mai bune opere pe drum.
Serios?
L-au prins aici, în Napoli.
L-au bătut, l-au desfigurat, l-au lăsat aproape mort.
Cine?
Cine știe? Prieteni ai peștelui.
O viață palpitantă. La fel și moartea.
Da.
Vreau să-i văd și alte tablouri.
Te duc la Roma odată. Acolo sunt cele mai bune.
Mi-ar plăcea mult.
- Freddie! - Dickie!
Ce cauți aici?
Eram în trecere, cu Max. Tu ce mai faci?
Bine.
- Cum e Marge? - Bine.
- Încă scrie? - Chiar în aceste clipe.
- Vrei să bei ceva? - Categoric.
Dar rapid. Trebuie să prind un tren.
Chelner!
Cinzano.
El cine e?
Tom. Tom, el e Freddie Miles. Tom a venit din New York.
Ce mai faci?
Bine.
Te cunosc de undeva.
Nu cred. Cred că mi-aș aminti.
- Oare? - Da.
Ba da, ne-am mai întâlnit. La New York.
Unde? La Bob Delancey, poate.
Nu cred.
Ba da, cred că acolo.
În apartamentul lui de pe Stanton.
La o petrecere. Sunt sigur.
Nu-mi amintesc. Scuze.
- De unde vă cunoașteți? - Ne-am întâlnit aici, în Atrani.
Cu ce te ocupi în New York?
Cu nimic, acum. Stau aici.
Înainte.
Contabilitate.
Tu?
Freddie e dramaturg.
Puteam să ghicesc.
- Chiar așa? - Da.
- De ce? - Nu știu.
Ascultă! Închiriez o vilă în Cortina în decembrie.
Trebuie să vii cu Marge.
De ce să nu vii? Crăciunul în Alpi? Spune „da”!
- Da. - Da?
Da.
Bun. Schiem și bem de stingem.
Perfect.
Tom și mai cum?
Ripley.
Ești bine?
Nu, tocmai am fost jefuită.
Te-ai lovit?
Nu, dar nu știu cum să ajung acasă.
Ăla nu mă duce.
Să mergem!
Mulțumesc.
Unde locuiești?
La Pozzuoli.
Nu ajunge.
Da.
Ai auzit ce-a spus?
Suntem cei mai amabili americani pe care i-a cunoscut.
I-ai dat șoferului cât s-o ducă până la Roma.
Îi împarte cu ea chiar acum.
Așa crezi?
Evident. Un taxi așteaptă așa, acolo?
E o escrocherie.
Cum de nu ți-ai dat seama?
Și ce dacă?
Merită să auzi asta de la o fată drăguță, nu?
Sigur. Îmi plac fetele.
Ce e?
Tu chiar o să mergi
în locul de care zicea tipul ăla?
Freddie?
Probabil. Devine anost aici iarna. De ce?
Nu știu cum stai lângă o astfel de persoană.
E un escroc.
De ce spui asta?
Pentru că e evident. Nu e dramaturg. E doar cineva de bani gata.
Asta așa e. Familia lui deține hoteluri. Și are o casă în sudul Franței.
„Trebuie să vii cu Marge.”
„De ce să nu vii? Crăciunul în Alpi? Spune «da»!”
„Da?”
Ți-a ieșit foarte bine.
Ai vorbit exact ca el.
Tom?
Și eu sunt de bani gata. Sunt escroc?
Voi doi n-ați putea fi mai diferiți.
Stimate dle Greenleaf,
vă scriu vești bune.
Richard ezită să mai petreacă o iarnă aici.
E complicat să fie abordat, după cum sigur știți.
Nu poate fi presat.
A fost nevoie de multe discuții ca să-l fac să-și schimbe unele idei.
Dar fac progrese.
Așa cum am promis, fac tot posibilul să-l conving să se întoarcă la dv.
Până la Crăciun, sper.
Vă transmit urări de bine și gânduri bune dv. și dnei Greenleaf.
Cu respect, Tom.
PS.
Încă n-am cheltuit toți banii pe care mi i-ați dat, dar se împuținează.
Poate mi-ați mai putea trimite.
Cu un ordin de plată pe adresa lui Dickie din Atrani.
Mulțumesc.
Cum merge treaba?
Bine.
Pot să mă așez?
Eu sunt Carlo.
Ești american.
Îmi plac americanii.
Salut!
Salut! Ce mai faci?
Bine.
Vrei la Paris?
Nu știu, poate. Când?
Am vorbit cu un tip la bar
și ne dă fiecăruia o sută de mii de lire.
Ca să facem ce?
Să mergem la Paris.
Ce tot zici?
Trebuie doar să ducem o valiză acolo, apoi putem sta cât vrem.
O valiză?
Da.
Glumești.
Nu. Hai să-l cunoști!
Am vorbit în italiană, deci n-am înțeles chiar tot.
Nu vreau să-l cunosc, cine-o fi și ăsta.
Atunci, ce să fac cu el?
Nimic. Uită că ați stat de vorbă!
E jos.
L-ai adus în casa mea?
Da.
Ți-l prezint pe prietenul meu, Dickie.
Încântat! Ce mai faci?
Picasso, deci?
Deci ți-a explicat puțin Tom despre ce e vorba?
E mai bine dacă-mi explici tu.
E foarte simplu.
Mâine, poimâine, când vreți,
ne vedem în gara Napoli.
Vă aduc două bilete de tren,
jumătate din sumă, 50.000 de lire de fiecare,
și o valiză.
Trebuie doar s-o duceți la Paris, la adresa pe care v-o dau,
de unde luați cealaltă jumătate.
Și gata.
Ce e-n valiză?
Nu trebuie să te intereseze.
Nimeni n-o să oprească doi turiști americani ca voi.
Droguri?
Arme?
Opere de artă furate, ce?
Ți-am zis că nu te privește.
Ba mă privește, și încă cum!
Prietenul tău nu gândește așa.
El n-a întrebat.
Tomma!
Da, ce e?
Din păcate, prietenul tău nu e omul potrivit.
Tu, da, dar el, nu.
Ba da, e potrivit. Amândoi suntem. Doar că se gândește.
Ba nu. Nu mă gândesc.
Tomma, uită-te la el! Parcă ar fi un polițist care vrea să mă aresteze.
Ba nu, haide!
Nu, ai dreptate. Nu un polițist.
Unul care face pe el fiindcă urmează să fie mâncat de un animal.
Tomma, noi doi încă putem face afaceri împreună, dar nu și el.
Deci nu mai trebuie să discutăm asta în fața lui sau cu el, da?
La un moment dat în viață, cineva i-a tăiat boașele.
Asta e adresa mea.
Frumoasă vilă!
Foarte frumoasă.
Ce-i cu tine? Ești nebun?
De ce spui asta?
Omul face parte din Camorra. Știi ce e?
Nu.
Mafia. Mafia napolitană.
De unde știi?
Pentru că e evident, Tom.
Poate nu făceai asta dacă vorbeai mai bine,
dar nu sunt sigur.
Cu asta te ocupi în New York?
Nu.
Cu astfel de oameni stai acolo?
Te trata ca pe unul de-ai lui.
Stăteam cu aceiași oameni în New York.
Așa ne-am cunoscut.
Tot nu-mi amintesc.
Nu mă privi așa! Nu-s nebun.
Atunci, ce-i asta?
Ce? Am crezut că o să ți se pară distractiv. Putea să fie.
- Să servești mafioții? - Să mergem într-o aventură.
Să mergem la închisoare.
Bine, acum ești chiar...
Las-o baltă!
Poți să nu-i zici lui Marge?
Oricum nu mă prea place.
- De ce crezi? - Nu știu. Mă port frumos cu ea.
Nu, te străduiești, ceea ce e diferit.
E mai rău, de fapt.
Nu e adevărat. O plac.
Bine.
Chiar o plac!
Cum merge cu scrisul? Pariez că scrii foarte bine.
Mă tachinezi.
Ba nu! Chiar vreau să știu. Sunt impresionat că faci asta.
Eu n-am scris nicio carte. Nici Dickie. Sau da?
Categoric nu.
Să fiu sinceră, nu merge chiar atât de bine.
Încerc să descriu acest loc care e
atât de...
De nedescris?
De nedescris. Da, exact.
Pot să citesc ce-ai scris până acum?
Nu vrea să arate nimănui.
Nu-s editor, dar am lucrat pentru unul, la Random House.
Chiar așa?
Sigur. Am citit multe manuscrise care trebuiau revizuite.
Chiar așa?
Măcar poate zic întâmplător ceva
care să-ți schimbe perspectiva.
Mi-ar plăcea să încerc.
Achit eu.
Deci ce zici?
Mi-e frică.
Sunt sigur că e excelent.
E bine, Tom. Te străduiești.
Nu doar mă străduiesc.
Sunt interesat de ceea ce face. Se înșală în privința mea.
În orice caz, ai bucurat-o.
Asta e bine.
Atrani, de Marjorie Sherwood.
A trecut un an de când sunt în Atrani
și încă descopăr lucruri despre...
Atrani exista înainte de descoperirea Americii.
PREA LUNG
Seara, o femeie studiază la flaut...
Am văzut prima oară un palmier și oceanul.
Taxiul n-a costat la fel de mult ca în...
L-am urmărit pregătind...
ĂSTA NU E UN CUVÂNT
...ceasul din turn a bătut ora patru chiar când...
N-am stat niciodată într-un loc fără baie proprie,
doar la facultate.
„E cineva?”, am strigat. A spus ceva ce suna cunoscut.
Am așteptat... Parcă era...
...un autobuz aglomerat, mirosind a usturoi și benzină.
AL MEU ATRANI
Totul e foarte util.
Da?
Da. Tot ce spui e corect. Ce-ai scris aici, pe margine.
Care?
„Atrani e ca un loc dintr-un vis
care devine și mai de vis atunci când te trezești.”
E absolut perfect!
Îți ofer ție cuvintele. Ia-le!
Serios?
Sigur.
Cred că acum știu ce am de făcut.
Mă bucur.
Mulțumesc, Tom.
Sincer.
Eu mulțumesc pentru încredere.
Grozav titlu!
Ce mai faci?
Foarte bine.
A sosit ceva pentru tine.
Poftim!
Pentru tine, nimic, dragă Tom.
Bine, Matteo. Mulțumesc!
Cred că mă duc la Marge.
Poate mergem să înotăm.
Bine.
Duci tu ăsta acasă?
Sigur.
Mersi. Pe curând!
Ce părere ai despre astea?
Asta e bună.
- Chiar? - Da!
COMPANIA WENDALL TRUST SUA - 1.200$
Ies. Mă duc la piață.
Bine.
Ce e?
Nimic.
NUMĂR CONT 18061
Domnul Smith e acasă?
ITALIANA DE ZI CU ZI UN CURS DE LIMBĂ COMPLET
Nu, dle. A ieșit.
La ce oră se întoarce?
Câți bani doriți?
Nu e suficient.
Ce e cu tine?
Ce s-a întâmplat?
Cine a zis asta?
Cine este?
VULPEA MARO CEA RAPIDĂ SARE
Cine știe?
Al cui e ăsta?
PESTE CÂINELE LENEȘ.
Este al tău.
Este al nostru.
Este al lor.
Este al lui.
Este al meu.
„Îți place arta, Tom?
Ești în locul potrivit.”
„Știu că nu sunt un pictor grozav.
Încă.”
„Știu că nu sunt un pictor grozav încă.
Dar îmi place.”
Astea-s peisajele mele.
Natură moartă.
Alea sunt unele cu Marge.
Ăla e altul făcut de mine. Altul cu Marge.
Aia e secțiunea Marge.
Marge, îmi pare rău, dar trebuie să înțelegi.
Nu te iubesc.
Suntem prieteni. Atât.
Haide, nu...
Nu plânge!
N-o să meargă, Marge.
Încetează!
Pentru că te amesteci. Între mine și Tom.
Nu. Nu în sensul ăsta.
Nu e asta. Nu suntem așa.
Nu, există o legătură între noi. Poți să-nțelegi?
Sau o să continui cu acuzațiile?
Nu poți înțelege nimic?
Haide, Marge!
Marge...
Alea sunt din perioada mea abstractă.
Ce faci?
S-au...
Aș aprecia dacă ți-ai da jos hainele mele.
Presupun că n-ați mers să înotați.
Erați pe plajă când a început furtuna?
Mă simt prost pentru ce s-a întâmplat...
Uite, hai să fiu extrem de clar.
Nu sunt homosexual.
Cred că tu crezi că sunt.
Niciodată n-am crezut.
Marge crede asta despre tine.
De ce?
Dacă ar fi văzut ceea ce tocmai s-a petrecut acolo, atunci...
Aș spune că de-asta, dar, fiindcă n-a fost, presupun că e altceva.
Spune asta pentru că e geloasă.
Geloasă?
Pe tine?
Da, pe mine.
Până să apar, te avea numai pentru ea.
Acum facem lucruri fără ea.
- Dar nici asta nu e adevărata problemă. - Care este, Tom?
Te iubește mai mult decât tu pe ea.
Când vă plimbați, cine ia mâna cui?
Poate că așa e, dar nu înseamnă că nu țin la ea.
- Țin foarte mult la ea. - Înțeleg.
Suntem prieteni foarte buni. Încerci să nu-i rănești.
Desigur.
- Dickie... - Ce e?
Prefer să plec decât să stric o prietenie.
Vrei să plec?
Plec mâine-dimineață, dacă vrei. Plec acum.
Hai să dăm uitării!
Subtitrarea: Iulia Rolle