Hej.
Tom. Du är kvar.
Ja.
Hur är det på Miramare?
Bara bra. Är Marge här?
Du missade henne. Hon gick hem för att jobba.
- Jobba? - Ja. Hon är författare.
Skriver hon en roman?
En reseguide om Atrani.
Med fotografier?
Ja. Hon är en duktig fotograf också.
Så det är fotografier och ord.
Ja. Beskrivningar, observationer, dikter...
Fast jag har inte fått läsa nåt än.
Dikter också.
Så vad är planen? Rom? Sicilien?
Det kan inte gå fel, vad du än väljer.
Jag har med några saker från New York.
Va?
Skjortor och en morgonrock. De är på hotellet.
Jag har en bekännelse.
Din far skickade mig för att få dig att åka hem.
- Min far? - Ja.
Och jag sa att jag skulle försöka, men...
Jag vill inte göra det nu.
Jag förstår precis varför du vill stanna här.
Det är perfekt här.
Varför skulle du vilja tillbaka?
Han skickade dig... Så han betalade dig?
Ja, men jag ska betala tillbaka.
Jag utnyttjar inte folk.
Hur känner du ens honom?
Det gör jag inte. Han hittade mig.
Han kunde inte övertala nån av dina riktiga vänner att lägga sig i,
och det ska inte jag heller,
men du borde ta emot kläderna som din mor skickade.
Och sen...
Jag antar att jag åker.
Jag fattar inte att han gjorde det.
Fast egentligen förstår jag.
Tom,
ge inte tillbaka pengarna.
Det betyder inget för honom. Företaget betalar.
Han drar säkert av det på skatten.
- Är du inte arg? - Nej, så klart inte.
Jag hade gjort samma sak. Har gjort det.
Jag såg chansen till ett äventyr på en okänd plats.
Precis som du gjorde.
Ja.
Ermelinda!
En kaffe till Tom.
Jag är inte otacksam,
men min mor verkar inte förstå att de bästa skjortorna
importeras härifrån.
Tack för att du tog hit allt det här.
Det var snällt.
Du glömde en.
Såklart att hon valde den.
Vem, Tom,
vem i hela världen skulle vilja bära en lila paisleymönstrad morgonrock?
Herregud, den är så ful.
Sa min far att jag målar?
Nej.
Jag är rätt bra på det, fast han vill inte erkänna det.
Vill du se?
Okej.
Här är de.
Några landskapsmålningar där.
Ja.
Några av Marge.
Det är min Marge-avdelning.
Okej.
Ja.
Det var min abstrakta period.
Ja.
Det här är en ny av Marge som jag har jobbat på.
Ett nakenporträtt.
Ja. Jag vet att jag inte är så duktig.
Inte ännu.
Jag gillar det.
Nej, den är...
Tack.
Ja.
Fler landskapsmålningar.
De är alla blå. Din blå period.
Ja, jag tänkte inte på det.
Hon skriver fortfarande,
men hon kommer att gilla Greenleaf-kuppen
och har inget emot ett avbrott.
Här är det.
Bra.
Hej.
Tom har en kul historia att berätta.
Har han?
Hej.
Vi öppnar den här först.
- Slå dig ner. - Tack.
Kan du fatta det?
Även om du kände mina föräldrar, skulle du inte tro det.
Vem var mannen i baren?
En privatdetektiv. Min far anlitade en privatdetektiv.
- För att hitta Tom? - Ja.
Är du svår att hitta?
Jag har precis flyttat, så jag antar det.
Varför sa du inte det direkt?
Vad spelar det för roll?
Du missar poängen.
Det handlar om min far, inte om Tom.
Har du bestämt vart du vill åka nu?
Ursäkta?
- I Italien. - Nej.
- Det har jag inte. - Det finns mycket.
Säkert, men jag tror att jag stannar här ett tag.
Om du ska stanna här, Tom,
borde du bo hos mig.
Varför spendera pengar på hotell när jag har extra rum,
fastän det bara är min fars pengar.
Det vill jag gärna.
Bra.
Tack.
Lyft upp den.
Väggarna behöver nåt.
Bättre.
- Hej, Marge. - Hej.
- Hur är det? - Bra.
Vad fin du är.
Tack.
Vi har jobbat klart.
Vi belönar oss med amaro. Vill du ha ett glas?
Visst.
Vi åker till Neapel imorgon. Vill du följa med?
Jag borde jobba.
På din bok?
Ja.
Kom igen. Följ med oss.
Jag ska visa Tom hans första Caravaggio i Misericordia.
Jag har sett den.
En gång räcker inte alls.
Jag var på Le Sorelle.
Va?
När då?
Nu.
Vi skulle äta middag.
Förlåt, jag glömde.
Kom, vi går.
De stängde när jag gick.
Åt du nåt?
Vill du ha prosciutto? Vi har ost, oliver...
Det behövs inte.
Vill du se rummet vi fixade?
Kanske senare.
Okej. Förlåt.
NEAPEL
Skriv under här, tack.
Han målade den när han var 36.
Ett år efter att han mördat en man i Rom.
Mördade en man?
En hallick vars prostituerade var hans modeller.
Sen flydde han till Malta och sen till Palermo,
där han målade sina bästa verk på flykt.
Jaså?
De hittade honom här i Neapel.
De misshandlade honom svårt och slog sönder hans ansikte.
Vilka då?
Vem vet? Vänner till hallicken.
Färgrikt liv. Och död.
Ja.
Jag vill se fler av hans tavlor.
Jag kan ta dig till Rom. Några av de bästa finns där.
Jättegärna.
- Freddie! - Dickie!
Vad gör du här?
På genomresa. Jag och Max. Hur mår du?
Bra.
- Hur mår Marge? - Bra.
- Skriver hon fortfarande? - Det gör hon.
- Vill du ha en drink? - Gärna.
Men bara snabbt. Jag har ett tåg att passa.
Servitör.
Cinzano.
Och det här är?
Tom. Tom, det här är Freddie Miles. Tom kommer från New York.
Hur står det till?
Bra.
Jag känner igen dig.
Nej, det tror jag inte. Det skulle jag minnas.
- Skulle du? - Ja.
Nej, vi har träffats förut. I New York.
Var? Hos Bob Delancey kanske.
Jag tror inte det.
Jag tror att det var där.
I hans lägenhet på Stanton Street.
En fest. Jag är säker på det.
Jag minns inte.
- Hur känner ni varandra? - Vi träffades här i Atrani.
Vad gör du i New York?
Ingenting nu. Jag bor här.
Förut.
Ekonomi.
Du?
Freddie är dramaturg.
Jag skulle gissa nåt sånt.
- Skulle du? - Ja.
- Varför det? - Jag vet inte.
Såhär är det. Jag hyr ett stort hus i Cortina i december.
Du och Marge måste komma.
Och varför inte? Jul i alperna. Säg ja.
- Ja. - Ja?
Ja.
Bra. Vi ska skida och dricka ihjäl oss.
Perfekt.
Tom, vad?
Ripley.
Hur är det?
Jag har blivit rånad.
Är du skadad?
Nej, men jag kan inte ta mig hem.
Han vill inte skjutsa mig.
Kom.
Tack.
Var bor du?
Pozzuoli.
Det räcker inte.
Okej.
Hörde du vad hon sa?
Vi är de snällaste amerikaner som hon nånsin träffat.
Du betalade tillräckligt för att ta henne till Rom.
Han delar med henne just nu.
Tror du?
Självklart. En taxi som bara står där?
Det var en bluff.
Hur kunde du missa det?
Än sen?
Det var värt det för att höra det av en vacker flicka.
Visst. Jag gillar flickor.
Vadå?
Tror du att ni ska åka
till var det nu var som grabben sa?
Freddie?
Antagligen. Det är tråkigt här på vintern. Hurså?
Jag förstår inte hur du orkar med nån som han.
Han är en bluff.
Varför säger du så?
För att det är uppenbart. Han är ingen dramaturg. Han är bara rik.
Det är sant. Hans familj äger hotell. Och han har ett ställe i södra Frankrike.
"Du och Marge måste komma.
Och varför inte? Jul i alperna. Säg ja.
Ja?"
Det var bra.
Du lät precis som han.
Tom?
Jag är rik, så är jag en bluff?
Du och han är väldigt olika.
Kära mr Greenleaf,
jag har goda nyheter.
Richard vet inte om han ska vara här en vinter till.
Det är ett känsligt ämne för honom.
Kan inte pressa honom.
Det krävs många samtal för att få honom att ändra sig.
Men jag gör framsteg.
Jag ska göra allt i min makt för att övertala honom att åka hem.
Förhoppningsvis till jul.
Vänliga hälsningar till er och mrs Greenleaf.
Allt gott, Tom.
PS.
Jag har inte slut på pengarna ni gav mig, men det är inte mycket kvar.
Ni kan kanske skicka lite till.
Gärna en postväxel till Dickies adress i Atrani.
Tack.
Hur är det?
Bra.
Får jag sitta här?
Jag heter Carlo.
Du är amerikan.
Jag gillar amerikaner.
Hej.
Hej. Hur är det?
Bra.
Vill du till Paris?
Kanske. När då?
Jag pratade med en man idag
och han ger oss 100 000 lire var.
För att göra vadå?
Åka till Paris.
Va?
Vi tar med en resväska åt honom och stannar där så länge vi vill.
En resväska?
Ja.
Du kan inte mena allvar.
Jo. Kom och träffa honom.
Vi pratade på italienska så jag fattade inte allt.
Jag vill inte träffa honom, vem han än är.
Vad ska jag göra med honom då?
Ingenting. Glöm att ni pratade.
Han är där nere.
Du tog med honom till mitt hus.
Ja.
Det här är min vän, Dickie.
Ett nöje. Hur är det?
Picasso?
Förklarade Tom för dig vad det handlar om?
Berätta själv.
Det är inte komplicerat.
I morgon, i övermorgon,
möter ni mig på tågstationen i Neapel.
Jag har två biljetter till er,
hälften av pengarna, 50 000 lire var,
och en resväska.
Ta den till Paris, leverera den till adressen jag ger er.
Då får ni resten av pengarna.
Och det är allt.
Vad finns i resväskan?
Det spelar ingen roll.
Ingen stoppar ett par amerikanska turister på semester.
Droger?
Vapen?
Stulen konst?
Det är inte ditt problem.
Det är verkligen mitt problem.
Inte din väns.
Han frågade inte ens.
Tomma.
Ja, vadå?
Tyvärr är din vän inte rätt man.
Du, men inte han.
Han är rätt. Det är vi båda. Han måste fundera bara.
Nej. Det är jag inte.
Tomma, se hur han tittar på mig som en polis som vill gripa mig.
Nej då, inte alls.
Du har rätt. Inte som en polis.
Som en man som är rädd för att bli uppäten av ett djur.
Tomma, du och jag kan göra affärer, men inte han.
Så vi diskuterar inte det här inför honom mer, okej?
Han har ingen stake.
Min adress.
Det här är ett fint hus.
Mycket fint.
Vad är det med dig? Är du galen?
Varför säger du det?
Han är Camorra. Vet du vad det är?
Nej.
Maffian. Neapels maffia.
Hur vet du det?
För att det är uppenbart.
Om du kunde italienska hade du kanske inte gjort det
men jag är inte så säker.
Är det sånt här du gör i New York?
Nej.
Är det såna du hänger med där?
Han behandlade dig som en likasinnad.
Vi hade samma umgänge i New York.
Så träffades vi.
Jag minns fortfarande inte.
Jag är inte galen.
Vad är det då?
Jag trodde du skulle gilla det. Det kunde ha varit kul.
- Att jobba för gangstrar? - Ett äventyr tillsammans.
Hamna i fängelse tillsammans.
Nu är du bara...
Glöm det.
Säg inget till Marge.
Hon gillar mig inte ändå.
- Och varför inte? - Jag vet inte. Jag är vänlig.
Nej, du försöker vara vänlig. Inte samma sak.
Det är faktiskt värre.
Det är inte sant. Jag gillar henne.
Okej.
Det gör jag!
Hur går skrivandet? Det är säkert riktigt bra.
Du retas.
Nej. Jag vill veta. Jag är imponerad.
Jag har aldrig skrivit en bok. Inte Dickie heller.
Definitivt inte.
Ärligt talat, går det inte så bra.
Jag försöker beskriva den här platsen som är
så...
Obeskrivlig?
Obeskrivlig. Ja, precis.
Får jag läsa det som du har skrivit?
Hon visar inte för nån.
Jag är ingen bokredaktör, men jag har jobbat för en.
Har du?
Ja. Jag läste många manuskript som behövde jobbas på.
Jaså?
Om inte annat så kanske jag kan säga nåt
som får dig att tänka i nya banor.
Kom igen, jag vill försöka.
Jag tar det.
Så, vad säger du?
Jag är rädd.
Jag är säker på att det är bra.
Bra, Tom. Du försöker.
Jag försöker inte bara.
Jag är intresserad av det hon gör. Hon har fel om mig.
Du gjorde henne glad.
Det är bra.
Atrani, av Marjorie Sherwood.
Jag har varit i Atrani i mer än ett år
och jag upptäcker fortfarande saker...
Atrani fanns innan Columbus upptäckte Amerika.
FÖR LÅNGT
De flesta kvällar spelar en kvinna flöjt...
...såg ett palmträd och havet.
Taxin var mycket billigare än...
Jag såg när han gjorde...
INGET RIKTIGT ORD
...klocktornet slog fyra i den stunden...
Jag hade aldrig bott nånstans utan eget badrum,
förutom i college.
"Hallå?" ropade jag. Hon sa nåt som lät bekant.
Jag väntade... Det kändes som...
...kvav, fullpackad buss som luktade vitlök och bensin.
MITT ATRANI
Det här är till stor hjälp.
Är det?
Ja. Allt du säger stämmer. Det du skrev i marginalen.
Vilket då?
"Atrani är som en plats i en dröm
som blir ännu mer drömlikt när man vaknar."
Det är perfekt.
Det är ditt. Använd det.
På riktigt?
Visst.
Jag tror jag vet hur jag ska göra nu.
Det gör mig glad.
Tack, Tom.
Verkligen.
Tack för att jag fick läsa det.
Bra titel.
Hur är det?
Bra.
Det finns nåt till dig.
Här.
Inget till dig, kära Tom.
Okej, Matteo. Tack.
Jag tror jag ska gå till Marge.
Vi kanske går och badar.
Okej.
Tar du hem det här?
Visst.
Tack. Vi ses sen.
Vad tycker du om de här?
Det är bra.
- Jaså? - Ja!
KONTOUTDRAG 1 200 DOLLAR
Jag går ut, till marknaden.
Okej.
Vad är det?
Inget.
KONTONUMMER 18061
Är mr Smith hemma?
LEVANDE ITALIENSKA EN KOMPLETT SPRÅKKURS
Nej, sir, han är ute.
När kommer han hem?
Hur mycket pengar behöver du?
Det räcker inte.
Vad är det med dig?
Vad hände?
Vem sa det?
Vem är han?
SÖKA FLYGANDE BÄCKASINER
Vem vet?
Vems är det här?
HWILA PÅ MJUKA TUVOR.
Den är din.
Den är vår.
Den är deras.
Den är hans.
Den är min.
"Gillar du konst, Tom?"
"Då är du på rätt plats."
"Jag vet att jag inte är bra på att måla."
"Inte än."
"Jag är inte duktig ännu."
"Men jag gillar det."
De här är mina landskap.
Stilleben.
De där är av Marge.
Den är också min. Och den.
Där är Marge-sektionen.
Marge, jag är ledsen, men du måste förstå.
Jag älskar dig inte.
Vi är vänner. Det är allt.
Kom igen...
Gråt inte.
Det kommer inte att funka, Marge.
Sluta.
För du kommer mellan Tom och mig.
Nej, nej, det är inte så.
Så är det inte. Vi är inte såna.
Vi har ett band mellan oss. Kan du förstå det?
Eller tänker du anklaga oss?
Förstår du nåt?
Kom igen, Marge.
Marge...
De är från min abstrakta period.
Vad gör du?
De blev...
Jag uppskattar om du tar av mina kläder.
Jag antar att ni inte badade.
Var ni på stranden när det började regna?
Dickie, det känns hemskt det som hände.
Jag vill vara tydlig.
Jag är inte gay.
Du verkar tro det.
Det tror jag inte.
Marge tror att du är det.
Varför det?
Om hon hade sett det som just hände...
Men eftersom hon inte såg det, så måste det vara nåt annat.
Det är för att hon är svartsjuk.
Svartsjuk?
På dig?
Ja, på mig.
Hon hade dig för sig själv förut.
Nu gör vi saker utan henne.
- Men det är inte det riktiga problemet. - Vad är problemet då?
Hon älskar dig mer än du älskar henne.
När ni promenerar, vem tar vems hand?
Det betyder inte att jag inte tycker om henne.
- Jag tycker mycket om henne. - Okej.
Vi är goda vänner. Man vill inte såra sina vänner.
Så klart inte.
- Dickie... - Vad?
Jag åker hellre, än förstör er vänskap.
Vill du att jag åker?
Jag kan åka imorgon om du vill. Eller nu direkt.
Vi släpper det.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis