‏- ריפלי -
‏בוקר טוב.
‏קוראים לי טום ריפלי.
‏אני אמריקאי.
‏אבל אני גר באיטליה עכשיו. ‏באטראני, בבית של חבר שלי, דיקי.
‏אנחנו מתכננים לטייל ביחד.
‏פריז. ברלין. אולי יוון.
‏ובחג המולד אנחנו נוסעים לקורטינה.
‏אני לא בטוח במה אעבוד שם.
‏אולי בראיית חשבון. בזה עסקתי בניו יורק.
‏אני טוב עם מספרים.
‏לא משנה מה יקרה, אני לא מודאג.
‏משהו תמיד מופיע.
‏זו פילוסופיית החיים שלי.
‏זה טוב, תומאסו. אתה מתקדם היטב.
‏אנחנו מפריעים?
‏לא. ‏-בדיוק סיימנו.
‏מושלם, כי אנחנו נוסעים לנאפולי ‏למצוא משהו חשוב.
‏עוד קאראווג'ו?
‏לא.
‏בזה אפשר להכניס ארבע תבניות קרח. ‏בזה רק שתיים.
‏כמה אנחנו בכלל צריכים?
‏אני לא יודע. ‏אני מניח שארבע זה טוב יותר משתיים.
‏מה דעתך, טום? יש לך העדפה לגבי אחד מהם?
‏לגבי המקררים?
‏על מה אנחנו מדברים?
‏אני לא יודע.
‏אני חושב שאני מעדיף ‏לתלות את עצמי מאשר לקנות מקרר.
‏למה?
‏כי זה מתחיל במקרר,
‏ואז, "אולי כבר נישאר במקום ‏כי כל כך קשה להזיז אותו,
‏"ומכיוון שאנחנו נשארים, ‏נקנה ספה ודברים נוספים שקשה להזיז,
‏"וניקח כבר גם משכנתא."
‏לפי ששמים לב, אתם זקנים, ‏לא הייתם באף מקום,
‏ואז אתם מתים, ‏והכול התחיל בספירה של תבניות קרח.
‏זה מצחיק.
‏אני רציני. זה נטל גדול.
‏בלעדיו, בכל יום ‏אנחנו מקדישים שעות לקניית אוכל
‏כדי להחליף את האוכל שהתקלקל. ‏זה ההפך של מה שאתה אומר.
‏לא, ההפך הוא חופש.
‏מקרר הוא לא חופש.
‏כלום לריקרדו?
‏לא. הוא עבר פה בבוקר ואסף את זה.
‏בסדר.
‏זה היה מאותה כתובת?
‏- מספנת לונג איילנד -
‏אני לא יודע.
‏בסדר. תודה, מתאו.
‏טום היקר,
‏אני יודע שכוונותיך היו טובות
‏כשדיווחת שריצ'רד שקל לחזור הביתה.
‏אבל לאור העובדה שאתה איתו כבר חודשיים,
‏והוא לא מראה יותר סימנים ‏של חזרה מאשר לפני שנסעת,
‏אני יכול רק להניח שנכשלת.
‏אמילי ואני מעריכים אמנם את מאמציך,
‏אבל אתה כבר לא צריך ‏להחשיב את עצמך מחויב אלינו.
‏אני בטוח שלא הטרחת את עצמך
‏יותר מדי במהלך השבועות האחרונים.
‏אולי הנסיעה, על אף הכישלון בהשגת מטרתה,
‏לפחות הסבה לך עונג.
‏בברכה, ה' גרינליף.
‏כישלון?
‏היי, טום.
‏היי, מה שלומך? ‏-טוב.
‏זה נחמד.
‏תודה.
‏אני לא אוהב אותו, ‏אבל אני לא יודע מה לעשות בקשר לזה.
‏לדעתי אני זקוק להפסקה.
‏רוצה משקה? בוא נשתה משהו. עם קוביות קרח.
‏לא, אני חושב שאלך לראות את מארג'.
‏אתה בסדר?
‏כן. אני פשוט חושב שאתה לא צריך לוותר עליו.
‏אני לא מוותר. אחזור אליו מאוחר יותר.
‏להתראות.
‏"הובא לידיעתי
‏"שייתכן שטום ריפלי לא רוצה בטובתך.
‏"הוא עלול להציג את עצמו ‏אחרת מכפי שהוא באמת."
‏איך את מציעה שאיפטר ממנו, מארג'?
‏לזרוק אותו מהמרפסת?
‏לדחוף אותו אל מול אוטובוס? ‏-אני לא יודעת.
‏להטביע אותו? ‏-מה כדאי לעשות?
‏פשוט תגיד לו לעזוב, דיקי.
‏הוא בקושי יודע לשחות, את יודעת.
‏הוא אמר לי.
‏הוא מפחד ממים.
‏היי, טום.
‏היי.
‏מה אתה עושה? אתה רטוב כולך.
‏התחושה נעימה.
‏בסדר. תיכנס ותתייבש. ‏אוכלים ארוחת ערב ב"לה סורלה".
‏טוב. ‏-בסדר.
‏הבנת מה שהוא אמר?
‏כן. ‏-מה?
‏שאם נרצה עוד משהו,
‏כדאי שנזמין עכשיו כי הם סוגרים את המטבח.
‏טוב מאוד, טום.
‏טוב, פאוסטו מורה טוב.
‏או שאתה לומד מהר. או שניהם.
‏היי, יודעים מה כדאי שנעשה?
‏ניסע לסן רמו לכמה ימים.
‏איפה זה?
‏בצפון, דרומית לניס. בריביירה האיטלקית.
‏מה דעתך? רוצה? שלושתנו?
‏מתי?
‏עכשיו. מחר.
‏עדיף שלא אסע.
‏עדיף שאמשיך לכתוב, אני ברצף טוב.
‏אתם צריכים לנסוע.
‏בטוח שזה לא מפריע לך?
‏למה שזה יפריע לי? אני זו שמציעה.
‏רק אם את בטוחה.
‏אני בטוחה.
‏מה דעתך, טום? רוצה?
‏לדעתי זה נשמע נהדר.
‏- לוח יציאות -
‏- ניס - טולוז - ונציה ‏מדריד - ליסבון - פיזה -
‏מחלקה ראשונה. למה לא?
‏אני מניח שנגיע בקרוב.
‏כן.
‏נשמח לחדר עם שתי מיטות.
‏לכמה לילות?
‏שניים, נראה לי.
‏שם וכתובת, בבקשה.
‏הדרכונים שלכם, בבקשה.
‏קומה שלישית.
‏יש בושם שמארג' אוהבת שאני לא מוצא בנאפולי.
‏נובלה משהו, או משהו נובלה.
‏אחפש אותו מחר.
‏יש לך מה לשים פה?
‏לא.
‏סנטה מריה נובלה. זה מה שהיא רוצה.
‏אין להם. יש מקום נוסף במרחק כמה רחובות.
‏אני אלך, אתה לא חייב.
‏לך לחוף הים, תשתה קפה. ‏אפגוש אותך ליד המזח.
‏בסדר.
‏מצאתי אותו.
‏תראה את זה.
‏"עשרת אלפים ראיתי לרגע, בהבזק, ‏מניעים ראשם וריקודם שוקק."
‏מה?
‏הם "נרקיסים", טום.
‏מה הם?
‏עליזים.
‏אז מה? זה ממש מרשים.
‏חיפשתי את הבושם במשך חצי יום. ‏אני מצטער לגבי זה.
‏תחליט אתה מה נעשה בשאר היום. כל מה שתרצה.
‏רוצה לצאת להפלגה?
‏בטח.
‏נשמח לשכור סירה.
‏עם מנוע או בלי?
‏עם מנוע.
‏לכמה זמן?
‏לשעתיים.
‏חמש מאות, מראש.
‏אתה יודע לתפעל את המנוע?
‏אני חושב שאני אסתדר.
‏זה הצ'וק.
‏תמשוך אותו כדי להתניע, תשאיר על סרק,
‏ואז תדחוף אותו חצי הדרך פנימה.
‏בסדר? ‏-הבנתי.
‏עוד משהו?
‏אל תעמדו בסירה.
‏באמצע, טום.
‏מה?
‏תשב באמצע.
‏בסדר.
‏לאן אנחנו שטים?
‏זה משנה?
‏אתה זוכר את פרדי?
‏כן.
‏אני מקווה שזה בסדר מצידך,
‏אבל אני חושב שמארג' ואני ‏נבלה איתו את חג המולד בקורטינה.
‏בסדר.
‏כן, אני חושב שכך היא מעדיפה,
‏ואני מרגיש שמכיוון שבילינו ‏כל כך הרבה זמן ביחד, אתה ואני...
‏הפעם אני חייב לעשות מה שהיא רוצה.
‏כך היא מעדיפה?
‏אני חושש שכן.
‏אתה מאשים אותה?
‏מה?
‏היא, לא אתה, מעדיפה שכך זה יהיה?
‏לי לא ממש אכפת. לה אכפת.
‏מה אני אעשה?
‏בחג המולד?
‏בחג המולד ובשנה החדשה, ולאחר מכן.
‏האמת שרציתי לדבר איתך גם לגבי זה.
‏אני חושב שהגיע הזמן ‏שתראה עוד מקומות באיטליה, לטובתך.
‏כלומר, אתה לא רוצה ‏להישאר באטראני במשך חודשים
‏בזמן שיש עוד כל כך הרבה לראות.
‏מה אבא שלך אמר?
‏מה?
‏קיבלת ממנו מכתב. הוא כתב עליי משהו?
‏למה שיכתוב עליך?
‏כי הוא כתב לי במכתב שאני "מפוטר", ‏נראה לי שזאת המילה,
‏למרות שהוא לא השתמש בה.
‏החלק הכי גרוע היה הנימה שלו, ‏היא הייתה כל כך...
‏מזלזלת.
‏בסדר.
‏הנה מה שקרה.
‏לפי דבריו, אתה כתבת לו
‏שאתה קרוב לשכנע אותי לחזור הביתה.
‏אני כתבתי לו שאין דבר רחוק יותר מהמציאות.
‏אז אני מניח שהוא הרגיש ששיקרת לו.
‏ומשם, אני מניח שהוא הרגיש שניצלת אותו.
‏בכל מקרה...
‏זה בסדר. אני מבין.
‏את העניין איתו. את העניין עם מארג'.
‏אני מבין.
‏אתה מקבל את זה טוב יותר משחשבתי.
‏למה שזה יהיה אחרת?
‏אני לא יודע.
‏אולי מכיוון שכל שהצעתי לך ‏הוא החברות ורחשי הכבוד שלי,
‏ולא ביקשתי דבר בתמורה.
‏זה העניין?
‏מה עוד זה יכול להיות?
‏אתה רוצה שאני אומר את זה?
‏לא.
‏לא, אתה צודק.
‏אני אעזוב. הגיע הזמן.
‏זה בסדר.
‏בסדר.
‏בוא נחזור.
‏טום, מה אתה...
‏טום...
‏תעזור לי.
‏לעזאזל.
‏ערב טוב.
‏חדר שש, בבקשה.
‏סלח לי, אדוני.
‏אחזור מאוחר יותר.
‏בסדר.
‏את החשבון, בבקשה. ואת הדרכונים.
‏תרצו לעזוב עכשיו?
‏נחייב אתכם על הלילה, אדוני.
‏זה בסדר.
‏חבר שלך איתך?
‏הוא מחכה לי בתחנת הרכבת.
‏הם היו אנגלים או אמריקאים. אני לא בטוח.
‏הם שכרו אותה לשעתיים, אבל לא החזירו אותה.
‏אני לא יודע אם קרה משהו לסירה ‏או אם הם גנבו אותה.
‏היי.
‏לתחנה.
‏הכרטיס שלך.
‏תרגום כתוביות: טל מלכה