РІПЛІ
Доброго ранку.
Мене звати Том Ріплі.
Я американець.
Але зараз я живу в Італії. В Атрані, у домі мого друга Дікі.
Ми плануємо подорожувати разом.
Париж. Берлін. Можливо, Греція.
А на Різдво їдемо в Кортіну.
Я не певен, яку роботу там виконуватиму.
Можливо, буду бухгалтером. Я цим займався в Нью-Йорку.
Мені добре дається математика.
Хай там що буде, я не хвилююся через це.
Завжди щось підвертається.
Це моя життєва філософія.
Добре, Томмазо. У тебе чудово виходить.
Ми заважаємо?
- Ні-ні. - Ми щойно закінчили.
Ідеально, бо ми їдемо в Неаполь на пошуки дечого важливого.
Ще один Караваджо?
Ні.
У цьому чотири лотки для льоду. Тут тільки два.
Скільки нам насправді потрібно?
Не знаю. Тобто чотири, гадаю, краще, ніж два.
Що думаєш, Томе? Схиляєшся до якогось?
Якогось холодильника?
А про що ми говоримо?
Я не знаю.
Думаю, я радше повішуся, ніж куплю холодильник.
І чому це?
Бо спочатку холодильник.
А потім: «Ми залишимося тут, бо так важко переїжджати,
а оскільки ми залишаємося, купімо диван та інші речі, які важко перевезти,
та й для іпотеки вже час».
І перш ніж усвідомиш, ти вже старий і ніде не був,
потім помираєш, а все починається з лотків для льоду.
Це кумедно.
Я серйозно. Це віха.
Томе, без нього ми щодня витрачаємо години на купівлю їжі,
щоб замінити їжу, яка зіпсувалася. Це протилежне до того, що ти кажеш.
Ні, протилежне — це свобода.
Холодильник — не свобода.
Нічого для Рикардо?
Ні. Він заходив уранці й забрав усе.
Добре.
Йому писали з цієї ж адреси?
КОРАБЕЛЬНЯ ЛОНҐ-АЙЛЕНДА
Я не знаю.
Добре. Дякую, Маттео.
Любий Томе,
я знаю, що ти з найкращих намірів
повідомив, що Ричард планує повернутися додому.
Але з огляду на той факт, що ти провів із ним уже два місяці,
а він не показує більшого бажання приїхати, ніж до твого візиту,
я можу припустити, що ти не досяг успіху.
Хоча ми з Емілі цінуємо твої зусилля,
ти більше не маєш вважати себе зобов'язаним нам.
Сподіваюся, останні кілька тижнів
не становили значних незручностей для тебе.
Імовірно, подорож, попри невдачу в досягненні мети,
принесла тобі бодай якесь задоволення.
З повагою, Г. Ґрінліф.
Невдачу?
Привіт, Томе.
- Привіт, як ти? - Я добре.
Гарно.
Дякую.
Не певен, що мені подобається, але не знаю, що з цим робити.
Думаю, слід перепочити.
Хочеш випити? Випиймо. Із кубиками льоду.
Думаю, я піду до Мардж.
У тебе все добре?
Так. Просто не думаю, що ти маєш кидати картину.
Я не кидаю. Повернуся до неї пізніше.
Побачимося.
«Мені стало відомо,
що Том Ріплі, можливо, не дбає про твої інтереси.
Він може вдавати з себе того, ким не є».
Як порадиш мені позбутися його, Мардж?
Скинути його з тераси?
- Штовхнути під колеса автобуса? - Не знаю, як бути.
- Утопити його? - Як мені вчинити?
Просто скажи йому їхати, Дікі.
Знаєш, він майже не вміє плавати.
Він мені казав.
Вода його жахає.
Привіт, Томе.
Привіт.
Що ти робиш? Ти вимок наскрізь.
Це приємно.
Гаразд. Заходь і висушися. Вечеря в «Ле Сорелле».
- Добре. - Гаразд.
Ти зрозумів, що він сказав?
- Так. - Що?
Якщо ми щось іще хочемо,
то маємо замовити зараз, бо кухня зачинається.
Молодець, Томе.
Ну, Фаусто хороший вчитель.
Або ти швидко вчишся. Чи те й те.
Знаєте, що нам слід зробити?
Поїхати в Санремо на кілька днів.
Де це?
На півночі, трохи нижче Ніцци. Італійська Рив'єра.
Що думаєте? Хочете? Поїдемо втрьох?
Коли?
Негайно. Завтра.
Мені не варто їхати.
Маю писати далі, у мене хороша смуга.
Їдьте вдвох.
Ти точно не проти?
А маю бути? Я ж сама пропоную.
Тільки якщо ти впевнена.
Упевнена.
Що думаєш, Томе? Хочеш?
Мені подобається ідея.
ВІДПРАВЛЕННЯ
НІЦЦА — ТУЛУЗА — ВЕНЕЦІЯ МАДРИД — ЛІСАБОН — ПІЗА
Перший клас. Чому б і ні?
Думаю, ми скоро приїдемо.
Так.
Нам кімнату на двох.
На скільки ночей?
На дві, думаю.
Ім'я і адреса, будь ласка.
Ваші паспорти, будь ласка.
Третій поверх.
Є парфуми, які любить Мардж, а я не можу знайти їх в Неаполі.
«Новела» й щось далі або щось, а потім «Новела».
Завтра їх пошукаю.
Тобі є що сюди покласти?
Ні.
Вона хоче парфуми «Санта-Марія Новела».
У них їх немає. Є інша крамниця за кілька кварталів.
Я піду туди, ти не мусиш.
Сходи на пляж, випий кави. Зустрінемося на причалі.
Добре.
Знайшов.
Тільки поглянь.
«Їх тисячі побачив враз, ішли вони в чарівний вальс».
Що?
Вони нарциси, Томе.
Вони хто?
Феї.
І що як так і є? Це справді вражає.
Я пів нашого дня шукав парфуми. Вибач за це.
Вирішуй, що робитимемо решту часу. Що захочеш.
Хочеш взяти в оренду човен?
Звісно.
Ми б хотіли орендувати човен.
Моторний чи ні?
Моторний.
На скільки часу?
Дві години.
П'ятсот, оплата наперед.
Знаєте, як його запустити?
Думаю, я розберуся.
Це дросель.
Витягніть його, щоб завести, дайте попрацювати на холостому ходу.
Потім запхайте наполовину назад.
- Добре? - Ясно.
Щось іще?
Не стійте в човні.
По центру, Томе.
Що?
Сядь по центру.
Добре.
Куди прямуємо?
А це має значення?
Пам'ятаєш Фредді?
Так.
Маю надію, ти не образишся,
але думаю, що на Різдво в Кортіну поїдемо тільки ми з Мардж.
Добре.
Так, думаю, їй це більше сподобається,
і я маю відчуття, оскільки ми так багато часу проводимо разом, ми з тобою...
що я маю зробити те, чого хоче вона цього разу.
Їй це сподобається?
Боюся, що так.
Ти її звинувачуєш?
Що?
Їй, не тобі, так сподобається?
Мені не принципово. А їй — так.
А що я робитиму?
На Різдво?
На Різдво, Новий рік й опісля.
Насправді я і про це хотів із тобою поговорити.
Думаю, тобі час подивитися Італію більше, для власної ж користі.
Тобто ти ж не хочеш місяцями сидіти в Атрані,
коли ще стільки всього можна подивитися.
Що сказав твій батько?
Що?
Ти отримав від нього листа. Що, він щось написав про мене?
Чого б він мав писати?
Бо він написав мені, що «звільняє» мене, думаю, це правильне слово,
хоч він не використав його.
Найгіршим був його тон, він був такий...
зневажливий.
Гаразд.
От що сталося.
Ти написав йому, якщо йому вірити,
що ти близький до того, щоб переконати мене повернутися.
Я написав йому, що геть не маю такого на думці.
Отож, гадаю, від відчув, ніби ти йому брешеш.
І через це, гадаю, відчув, що ти користуєшся ним.
У будь-якому разі...
Усе добре. Я розумію.
Справа в ньому. Справа в Мардж.
Я зрозумів.
Ти сприймаєш це краще, ніж я думав.
А чому б і ні?
Я не знаю.
Може, тому, що я запропонував тобі тільки свою дружбу й повагу
і не просив нічого за це.
То річ у цьому?
А в чому ще?
Ти хочеш, щоб я це сказав?
Ні.
Ні, ти маєш рацію.
Я поїду. Уже час.
Усе добре.
Добре.
Повернімося назад.
Томе, якого біса...
Томе...
Поможи мені.
Чорт.
Добрий вечір.
Шоста кімната, будь ласка.
Вибачте, пане.
Я повернуся пізніше.
Добре.
Рахунок, будь ласка. І паспорти.
Хочете виселитися зараз?
Вам доведеться оплатити цю ніч, пане.
Це нічого.
Ваш друг із вами?
Чекає на мене на вокзалі.
Вони були англійцями або американцями. Я не впевнений.
Орендували човен на дві години, але так і не повернули.
Не знаю, чи щось сталося з човном, чи вони його вкрали.
Вітаю.
На вокзал.
Ваш квиток.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк