NÁPOLY
Kopj le!
Dickie?
Itt vagyok.
Szia, Marge!
Hol van Dickie?
Rómában.
Rómában?
Nem kaptad meg a levelét?
Nem.
Akkor a postán lehet.
Onnan jövök.
Hát akkor...
Mit csinálsz, Tom?
Azt, amire Dickie megkért.
Elviszek neki pár holmit Rómába.
Azt mondta, megírja neked, hogy ott marad egy időre.
Pontosan mennyi időre?
Nem tudom. Talán ő sem tudja.
De azt mondta, legalább a tél végéig.
Addig vissza sem jön?
Biztos beugrik majd, hogy elintézzen ezt-azt.
De Cortinába csak elmegyünk.
Nem. Meggondolta magát.
Azt mondta, írni fog...
Kinek is? Freddie-nek. Közli vele.
De te mindenképp menj el! Ezt hangsúlyozta.
Menjek el? Nélküle? Na persze!
Én csak azt mondom, amit ő.
Megszállt valakinél?
Nem tudom, hol szállt meg.
Egyébként azt is mondta, hogy vidd a hűtőt.
Mit csináltatok?
Mikor?
Sanremóban.
Csak azt, amit mindig is.
És megvettük a parfümödet.
Nem is beszéltetek a terveidről?
A terveimről?
Mire célzol?
Vele leszel Rómában?
Egy ideig.
Amíg berendezkedik.
De nem tudod, hol szállt meg.
Azt mondta, hagy üzenetet az American Expressnél,
amint megvan a szállása.
Ha írnál neki, te is oda küldd a leveledet!
És aztán?
Aztán... szerintem elutazok Párizsba.
Egyedül vagy vele?
Egyedül.
Na és a karácsony?
Hogy érted?
Nem mondta, hogy visszajön ide,
ha nem megy Cortinába?
Nem mondta, de nem hinném.
Miért nem hinnéd, ha nem is mondta?
Ez eléggé... kínos, Marge, mert...
mondott egyet s mást rólad.
Rólam? Neked?
Igen.
Például?
Azt mondta, egy ideig szeretne egyedül lenni.
De hát nem lesz egyedül.
Úgy tűnik, te vele maradsz.
Szerintem nem rám gondolt.
Ne folytassuk inkább egy ital mellett?
Csinálok neked egyet. Jéggel.
Nos?
Kösz, nem.
NÁPOLY
Azt mondtad, hozzuk el a keresztet.
Ez egy templom. Tele van kereszttel.
De mondtam, hogy nekem a Foggini kell.
Nem tudom, az kicsoda.
Nem lep meg.
Valami baj van ezzel a kereszttel?
Azt leszámítva, hogy értéktelen?
Nem voltál elég pontos.
Veszem észre.
De azért tetszik.
Komolyan?
Nekem is.
Ezek csak csecsebecsék.
Bár ez nem rossz.
Akkor vidd haza!
Jól fog mutatni a nappalidban.
Carlo!
Ehi, Tomma!
Elkéstél. Már találtam valakit a párizsi munkára. Sajnálom!
Semmi gond. Más miatt jöttem.
Tűnés, fiúk!
Gyere csak!
Halljuk!
Ismersz olyat, aki vitorlást venne?
Milyen vitorlást?
Sangermani, 12 méter.
A tiéd?
Egy barátomé. Éppen utazgat.
A gazdag barátodé, aki fél tőlem?
Hárommillió lírát kér érte.
Egy része téged illetne.
Vállalom. Húsz százalékért.
Az sajnos nem fog menni.
Én tízet kapok. A harminc már sok.
Pillanat.
Miért fizetne neked, ha én adom el?
Mert csak az én közbenjárásomnak hála kerülsz a képbe.
Nem éri meg. A húsz százalék a minimum.
Carlo, én ebből élek.
Eladok dolgokat, így én döntök az árakról.
És tudod, hogy én miből élek?
Van elképzelésem.
Húsz százalék. Ha megfelezzük, az fejenként tíz-tíz.
Ennyit engedek.
Te engedsz?
Ő enged.
Sajnos húsz a minimum.
Hát jó. Viszlát!
Tomma!
Gyere vissza!
Kedvellek, Ripley. Foglalj helyet!
Kitalálunk valamit.
Hát visszatért! Újra nálunk szállna meg?
Ami azt illeti, az igazgatóval szeretnék beszélni.
Én lennék.
Értem.
Egy barátomnak van pár portékája,
ami esetleg érdekelné a szállodát.
Portékája?
Igen.
Írja össze, amit elvinne,
árral együtt, majd küldje el Rómába az American Expresszel!
Én átadom a barátomnak, aztán egyeztetünk a továbbiakról.
A barátja Rómában van?
Igen.
És ön intézkedik helyette.
Úgy van.
Ez is eladó?
Legyen ez bármi is.
„Legyen ez bármi is”?
Igen.
Nem. Nem eladó.
Kész az ebéd.
Richard azt mondta, ír majd önnek,
hogy megköszönjön mindent, amit érte tett.
Megkért, hogy ezt adjam oda.
Mi okból?
Még Rómában van, és nem tudja, visszajön-e,
így már nem tart igényt a szolgálataira.
Majd inkább én.
Itt várjon meg, kérem!
Hat jegyet kérek Rómába. Első osztály.
Hatot?
Az 12 000 líra.
RÓMA
Isten hozta!
Köszönöm!
Szobát szeretnék kivenni. Luxus lakosztály.
Máris.
Mennyi időre?
Két hétre.
Rendben.
Itt írja alá, legyen szíves!
Szép toll.
Köszönöm, Mr. Greenleaf!
A 312-es szoba az öné.
Isten hozta Rómában!
Ha szüksége lenne valamire, hívja a recepciót!
Rossz hírt kapott?
Igen. Telefonált vagy itt járt?
Telefonált.
- Beszélt vele? - Igen.
Mit mondott?
Örül, hogy tudja, itt szállt meg,
és kéri, hogy sürgősen hívja fel.
Igen, sürgős. Úgy tűnik, az édesanyám állapota rosszabbodott.
Ezt sajnálattal hallom.
Nem említette, hogy Rómába jön?
Nem, uram.
Sajnálom! Úgy tűnik, ki kell jelentkeznem.
Megértem. Látnia kell az édesanyját.
Remélem, nem súlyos.
Én is.
Máris küldök egy hordárt.
Köszönöm!
És ha Miss Sherwood újra keresne,
kérem, mondja meg neki, hogy hívni fogom, amint lehet.
Rendben. Fel is írom.
És kiállítom a számláját.
Hisz most jelentkeztem be.
Igen.
Rendben.
A kulcsa.
Egy egyfős szobát kérnék.
Normál szobát.
Az útlevelét!
Az emeleten lesz.
Ezt az órát víz érte.
Beleesett a mosdókagylóba.
Sós víz érte.
Lopott lenne?
Mint láthatja, rajta van a monogramom.
Miben segíthetek?
Egy nápolyi bankszámla.
Egy pillanat.
Halló! Paolo Alessi vagyok,
a római fiók igazgatója.
Az alábbi ügyfél bankszámlájának egyenlege érdekelne:
Richard Greenleaf.
Aláírást kérnék.
Szép toll.
Drága Marge!
Ne haragudj, hogy csak most írok!
Remélem, Tom elmondta, hogy Rómában vagyok,
így nem aggódtál miattam.
Ami Tomot illeti, tévedtél vele kapcsolatban.
Nem igazak a szörnyűségek, amiket róla mondtál.
Akárkinek is gondolod,
nem rossz ember.
És nem akar közénk állni.
Remélem, megérted.
Ami kettőnket illet,
kérlek, ne hidd, hogy menekülök valami elől!
Vagy előled.
De némi külön töltött idő
segíthet megérteni, mit is érzünk egymás iránt.
Sajnálom a cortinai karácsonyt is!
De túl korai lenne még, hogy találkozzunk.
Remélem, nem ítélsz el ezért.
Szeretlek! Dickie.
A fény.
Mindig a fény.
Utóirat.
Remélem, tetszik a parfüm.
Nem volt könnyű megtalálni.
Már feladtam volna, de végül Tom rálelt.
Azt mondta: „Marge nagyon boldog lesz.”
Kedves Dickie!
Némileg megleptél a leveleddel. Épp Róma?
Mégis mi történt Sanremóban?
Gondolom, nem az, amit megbeszéltünk.
Tom titokzatos volt, amikor rákérdeztem.
Bár ő mindig titokzatos szokott lenni.
Szerintem szándékosan. Neked nem tűnt fel?
Azt írtad, rendes, de én akkor sem kedvelem.
Nem látod, hogy csak kihasznál?
Vajon meleg?
Nem tudom.
Túl furcsa ahhoz, hogy bármilyen kapcsolata legyen.
De rajtad azt látom, szégyelled magad a közelében.
Miért?
Aggasztott, amit az apád írt róla,
de mintha elfelejtetted volna.
Pedig figyelmeztetett.
Miért nem veszed komolyan?
Ami kettőnket illet,
kibírok pár hetet nélküled, drágám,
de azért hiányzol.
Bárhová nézek, téged látlak.
Elég csak az olajfát említenem, amit együtt ültettünk.
Vagy a könyveidet, amiket máig nem adtam vissza.
Viszont a paradicsomültetvény csodás.
És köszönöm a parfümöt!
Tökéletes, bár nehezemre esik elhinni, hogy Tom találta meg.
Ott van még veled, vagy hazament Amerikába, ahogy mondta?
Eleget írtam róla, úgyhogy abba is hagyom.
Ez csupán egy kérdés.
De kérlek, áruld el, mik a terveid!
Azt sem tudom, Rómában vagy-e.
Ott vagy még?
Talán utánad kellene mennem.
Remélem, tetszik a sál.
Hosszú estéken át kötöttem neked.
Nem mondom, hogy magányomban.
Kérdezhetek valamit?
- Gond van a szobájával, uram? - Nem. Az tökéletes.
Egy nőről van szó.
Mint mindig.
Nemrég elhagytam a menyasszonyomat, de nem akar beletörődni.
Megismerkedtem valakivel, így mondhatni bujkálok a menyasszonyom elől.
- A volt menyasszonya elől. - Igen.
Én is ezt tenném.
Igen, csak attól tartok, meg akar majd keresni,
még ha ehhez minden római szállodát is át kell fésülnie.
Tehát tudja, hogy itt van.
Igen, és nem hiányzik egy kínos jelenet. Főleg önöknél nem.
Kellemetlen tud lenni?
Igen. És hangos is.
Talán Firenzébe kellene mennie, vagy esetleg Velencébe.
Jó nekem itt.
Szóval...
arra kérném önt,
hogy amennyiben felbukkanna itt ez a hölgy,
közölné vele, hogy nem vagyok itt?
Sajnálom, kisasszony!
Nincs nálunk Mr. Greenleaf.
Carlo!
Milyen Róma?
Mesés. Találtál valakit?
Akadt egy kis gond.
A csónakőr el tudja adni a hajót annyiért, amennyiért te is kínáltad.
És ez miért gond?
Nem az. Csak ő is elvár némi részesedést.
Akkor ez tényleg nem gond. Osztozol rajta a tiéden.
Nem.
Kértem, hogy vond be a csónakőrt?
Ha értenél hozzá, tudhattad volna.
De nem értek, és kétlem, hogy beszéltél vele.
Igenis beszéltem vele.
Igazán? Mi a neve?
A neve? Giulio.
Giulio, a csónakőr?
Giulio, a csónakőr.
Nézd, nemet is mondhatok neki.
Lemondhatunk róla.
De akkor egy ideig nem fogod tudni elsózni.
A kutyának sem kell hajó télen. Tudod jól.
Carlo...
Kiügyeskedted, hogy megkapd a húsz százalékod. Profi.
Küldj egy csekket az American Expressnek Rómába!
Levonva Giulio és az én részem.
Ne ködösíts, Carlo!
Tehát neked küldjem?
Igen, egy Banca Della Repubblica csekket.
Nem a barátodnak.
Nekem. Ő utazgat.
Most akkor ki is ködösít?
Inkább felejtsük el? Keressek valaki mást?
Nyugalom!
Elküldöm a csekket a nevedre. Ne aggódj!
Helyes. És Ripley a nevem. R-I-P, nem R-E-E.
Mekkora összeggel óhajt számlát nyitni?
Ezzel.
45 000 DOLLÁR
Négy évre rá, hogy megölte Ranuccio Tomassonit Rómában,
Caravaggio még mindig szökésben volt.
Ez idő alatt, 1610-ben, életének talán utolsó évében,
megalkotta Dávid Góliát fejével című festményét.
Ezen a képen
Caravaggio összeköti a gyilkost és az áldozatot,
hisz Dávidot könyörületesnek, szeretetteljesnek ábrázolja,
ahogy Góliát levágott fejére mered a tekintete.
Ez a kötődés még erősebbé vált azáltal,
hogy mindkét illető ábrázolására önmagát használta alanyként.
Mindkét arc Caravaggióé.
Ifjúként valamint idősen.
Kedves anya és apa!
Jelenleg lakást keresek Rómában.
Amint megtaláltam, megírom a címet.
Sajnos nem tudok hazamenni karácsonyra,
mert még el kell rendeznem pár dolgot.
- Boldog karácsonyt! - Önnek is!
Olvastam a levelet.
Hálás vagyok, hogy szóltatok Tomról, de tévedtetek vele kapcsolatban.
Pontosan azt tette, amiért ideküldtétek.
Igazából sokat segített nekem.
Talán nem tudjátok róla, de árva.
Amikor ezt szóba hozza, mindig eszembe jut a család fontossága,
amire, bár szégyellem bevallani, az ő érkezésével döbbentem rá.
Úgy tűnik, a sok barátom közül a lehető legjobbat küldtétek.
Szeretlek és hiányoztok!
Richard.
A feliratot fordította: Tulik Dániel