РІПЛІ
НЕАПОЛЬ
Зникни.
Дікі?
Я тут.
Привіт, Мардж.
Де Дікі?
У Римі.
У Римі?
Ти не отримала його листа?
Ні.
Певно, він на пошті.
Але я щойно там була.
Тоді...
Що ти робиш, Томе?
Те, про що мене попросив Дікі.
Збираю речі, які він просив привезти в Рим.
Він казав, що повідомить тобі листом, що лишиться там на якийсь час.
Який саме час?
Я не певен. І не певен, що він певен.
Принаймні до кінця зими, як він сказав.
Його тут не буде всю зиму?
Ні, певен, він приїде з візитом і щоб подбати про дещо.
Проте ми досі збираємося в Кортіну.
Ні, він не збирається.
Він сказав, що напише...
Як його звати? Фредді? І скаже йому.
Але ти маєш їхати. Він це мав на увазі.
Що я маю їхати? Без нього? Ніби це можливо.
Я просто передаю тобі його слова, Мардж.
Він там із кимось?
Я не знаю, де він зупинився.
І він сказав, що ти маєш взяти холодильник.
Що ви робили?
Коли?
У Санремо.
Ми не робили нічого незвичного.
Ми купили тобі парфуми.
Він не говорив із тобою про твої плани?
Мої?
Про що ти?
Ти житимеш із ним у Римі?
Певний час, я думаю.
Допоможу йому влаштуватися.
Але ти не знаєш, де він зупинився.
Сказав, що залишить мені повідомлення в «Американ Експрес»,
щойно знатиме, де зупиниться.
Можеш писати йому туди, якщо збираєшся писати.
А далі що?
Далі... Я хочу поїхати в Париж.
Ти чи ви з ним?
Я сам.
А як щодо Різдва?
А що з ним?
Він казав, чи збирається приїхати сюди,
якщо не їде в Кортіну?
Він не казав, але я так не думаю.
І чому ти так вважаєш, якщо він не казав?
Це трохи... незручно, Мардж, бо...
він дещо казав про тебе.
Про мене? Тобі?
Так.
І що?
Казав, що відчуває бажання побути трохи самому.
Проте він не збирається бути сам.
Там будеш ти, що очевидно.
Він не мав на увазі мене, гадаю.
Хочеш піти випити й ще трохи поговорити про це?
Можу приготувати тобі випивку. Із льодом.
Так?
Ні.
НЕАПОЛЬ
Карло, ти сказав нам взяти розп'яття.
Це церква. Там багато розп'ять.
Я сказав вам взяти розп'яття Фоджіні.
Я не знаю, хто це.
Я не здивований.
Щось не так із цим розп'яттям?
Крім того факту, що воно не варте нічого?
Карло, ти маєш докладніше нам пояснювати.
Очевидно.
Мені подобається.
О, так?
Мені теж.
Я не дуже люблю релігійне мистецтво.
Але це непогане.
То забери його додому.
Воно буде доречне у вітальні.
Карло.
Привіт, Томмо!
Надто пізно. Я знайшов іншу людину для паризької роботи. Вибач.
Це нічого. У мене є дещо для тебе.
Геть звідси, хлопці.
Проходь.
Кажи.
Ти знаєш когось, хто хоче купити човен?
Який саме човен?
«Санджермані», 12 метрів.
Це твій човен?
Мого друга. Він подорожує.
Твій багатий друг, який мене боїться?
Він хоче за нього три мільйони лір і не менше,
із них він заплатить тобі комісію.
Я можу це зробити. Двадцять відсотків.
Ні, так не піде.
Мені він платить десять. Тридцять — це занадто.
Хвилиночку.
Чому він платить тобі, якщо продаватиму я?
Бо ти не продаси його без мого дозволу.
Воно того не варте. Мені це не цікаво менш ніж за 20%.
Карло. Я цим заробляю на життя.
Я організовую продаж речей, тому й встановлюю гонорари.
Ти знаєш, чим я заробляю на життя?
Досить добре уявляю.
Хай буде 20%. Поділимо на двох, по десять кожному.
Це максимум, який я дам.
Ти даси?
Він дасть.
Вибач. Двадцять для мене.
Добре, що ж...
Томмо!
Ходи сюди.
Ти мені подобаєшся, Ріплі. Сідай.
Ми щось вигадаємо.
Ви повернулися, пане. Знову зупинитеся в нас?
Насправді ні, я б хотів поговорити з менеджером, будь ласка.
Це я.
Добре.
Мій друг має кілька речей і думає,
що готель може ними зацікавитися.
Речей?
Так.
Складіть список того, що цікавить готель,
із цінами, і надішліть мені в Рим за допомогою «Американ Експрес».
Я передам його другові, і один із нас із вами зв'яжеться.
Ваш друг у Римі?
Так.
А ви впорядковуєте його справи.
Так.
ПІКАССО
Це теж продається?
Що б це не було.
«Що б це не було»?
Так.
Ні, це не продається.
Обід готовий.
Ричард сказав мені, що напише тобі,
щоб подякувати за все, що ти зробила для нього.
А поки він просив мене дати тобі це.
За що це?
Він досі в Римі й не певен, що повернеться,
тому твої послуги більше не потрібні.
Я сам.
Зачекайте на мене тут, дякую.
АМЕРИКАН ЕКСПРЕС
Шість квитків до Риму. Перший клас.
Шість?
Дванадцять тисяч лір.
РИЧАРД ҐРІНЛІФ
РИМ
Вітаємо в «Ексельсиорі».
Дякую.
Я б хотів винайняти кімнату. Делюкс.
Прошу сюди.
На скільки днів?
Два тижні.
Чудово.
Підпишіть тут, будь ласка.
Гарна ручка.
РИЧАРД ҐРІНЛІФ
Дякую, пане Ґрінліфе.
Кімната номер 312.
Ласкаво просимо в Рим.
Якщо вам щось знадобиться, телефонуйте на рецепцію.
МАРДЖ ШЕРВУД
Погані новини?
Так. Вона дзвонила чи приходила?
Дзвонила.
- Ви з нею говорили? - Говорив.
Що вона сказала?
Здалося, вона відчула полегшення, дізнавшись, що ви тут,
і сказала, що вам терміново треба з нею зв'язатися.
Так, терміново. Це означає, що здоров'я матері погіршилося.
Мені шкода це чути.
Панна Шервуд казала щось про приїзд до Риму?
Ні, пане.
Вибачте. Маю негайно виселитися.
Я цілковито розумію. Ви маєте попіклуватися про вашу матір.
Маю надію, усе не так серйозно, як здається.
Я теж.
Я надішлю портьє нагору допомогти вам із багажем.
Дякую.
Якщо панна Шервуд телефонуватиме, перш ніж я зв'яжуся з нею,
скажіть їй, що я дам їй про себе знати, щойно зможу.
Звісно. Я це занотую.
І ми підготуємо ваш рахунок.
Я щойно заселився.
Так.
Гаразд.
Ваш ключ.
Кімнату на одного, будь ласка.
Стандартну.
Паспорт.
Нагорі.
Цей годинник побував у воді.
Він упав в умивальник.
У морській воді.
Цей годинник крадений?
Як бачите, на ньому мої ініціали.
РҐ
РИЧАРД ҐРІНЛІФ
Чим я можу вам допомогти?
Рахунок у філії в Неаполі.
Хвилинку.
Вітаю. Це Паоло Алессі,
директор римської філії.
Я хотів би перевірити баланс на рахунку на ім'я
Ричарда Ґрінліфа.
ҐРІНЛІФ Р.
Ваш підпис.
Гарна ручка.
Люба Мардж.
Вибач, що не написав раніше.
Сподіваюся, ти говорила з Томом, і він сказав, що я в Римі,
тож ти не хвилюєшся за мене.
До слова про Тома, ти помилялася щодо нього.
Усі ці жахливі речі, які ти про нього казала.
Ким би він не був у цьому плані,
він не поганий хлопець.
До речі, він ніяк не причетний до нас.
Маю надію, ти це розумієш.
КАРАВАДЖО
Щодо нас,
прошу, не думай, що я тікаю від чогось.
Або від тебе.
Я думаю, що трохи часу нарізно
допоможе зрозуміти, що ми насправді відчуваємо одне до одного.
Мені шкода щодо Різдва в Кортіні.
Але не думаю, що нам треба бачитися так скоро.
Маю надію, ти не ненавидиш мене за це.
З любов'ю, Дікі.
Світло.
Завжди світло.
Постскриптум.
Маю надію, тобі сподобалися парфуми.
Їх було важко знайти.
Я майже здався, коли Том їх знайшов.
Він сказав: «Мардж буде така щаслива».
Любий Дікі.
Що ж, це трохи несподівано. Рим?
Тепер мені цікаво, що сталося в Санремо.
Гадаю, не те, про що ми говорили.
Я запитала Тома, і він був невизначеним щодо цього.
Усе з Томом невизначене.
Навмисно, якщо хочеш знати мою думку. Чи ти не помітив?
Кажеш, що він не поганий хлопець, але я його не люблю.
Як ти не помічаєш, що він тебе використовує?
Він квір?
Я не знаю.
Не думаю, що він достатньо нормальний, щоб мати сексуальне життя.
Але маю сказати, що ти ніби соромишся поруч із ним.
Чому це так?
Тебе занепокоїла батькова думка про Тома,
але тепер ти, схоже, ігноруєш її.
Це було попередження, Дікі.
Чому ти ігноруєш батькове попередження?
Що стосується нас, то, як ти сказав,
я можу витримати кілька тижнів без тебе, любий,
але сумую за тобою.
Куди б не глянула, бачу твої сліди.
Маленьке оливкове дерево, яке ми посадили біля мого вікна.
Книжки, які я позичила в тебе і так і не повернула.
Стебло помідора, яке ти мені подарував, росте.
Дякую за парфуми.
Це мило, хоч я не до кінця певна, що вірю, буцім Том їх знайшов.
Він досі там чи повернувся у Штати, як обіцяв?
Я висловила достатньо своїх думок про нього, тому далі мовчатиму.
Це просто запитання.
Прошу, повідом мені свої плани.
Я навіть не знаю, чи ти досі в Римі.
Ти там?
Може, я просто маю приїхати й знайти тебе.
Маю надію, тобі сподобається шарф, любий.
Я провела чимало ночей, в'яжучи його тобі.
Не казатиму «самотніх ночей».
Можна про дещо з вами поговорити?
- Із вашою кімнатою якісь проблеми, пане? - Ні. Там усе гаразд.
Ідеться про жінку.
Хіба так не завжди?
Я нещодавно порвав із нареченою, а вона не хоче цього приймати.
Я зустрів іншу, тому ніби ховаюся тут від нареченої.
- Колишньої нареченої. - Колишньої.
Я б теж так робив.
Так, але я переймаюся, що вона спробує відшукати мене,
навіть якщо їй доведеться перевірити всі римські готелі.
Вона знає, що ви в Римі?
Знає, а я б не хотів сцен. Особливо у вашому готелі.
Вона може бути неприємною?
Так. І гучною.
Може, вам слід поїхати у Флоренцію, Венецію чи навіть далі.
Мені подобається тут.
Отож...
моє запитання до вас таке...
якщо ця молода леді прийде й цікавитиметься, чи я тут,
як думаєте, ви зможете відповісти, що ні?
Мені дуже шкода, панно.
Тут немає пана Ґрінліфа.
Карло.
Як Рим?
Рим добре. Ти знайшов когось?
Є маленька проблемка.
Доглядач човна знайшов покупця на човен за вказаною тобою ціною.
Чому це проблема?
Та це й не проблема. Просто, знаєш, він теж хоче комісійні.
Ну, маєш рацію. Це не проблема. Можеш поділитися із ним своїми.
Ні.
Я просив тебе залучати доглядача човна?
Якби ти знав щось про човни, то просив би.
Але не просив, і чесно, сумніваюся, що ти з ним говорив.
Я говорив із ним.
Так? Як його звати?
Як звати? Джуліо.
Джуліо, доглядач човна?
Джуліо, доглядач човна.
Слухай, я можу йому відмовити, якщо ти хочеш.
Можемо дати цьому покупцеві піти.
Але будь готовий, що човен надовго застрягне в нас.
Взимку човен нікому не потрібен. Ти це знаєш.
Карло.
Ти знайшов спосіб отримати свої 20%. Я майже захоплююся цим.
Надішли банківський чек в «Американ Експрес», Рим.
Без комісії Джуліо й моєї.
Не наполягай на історії, Карло.
Ти сказав надіслати чек тобі?
Так, чек Республіканського банку.
Не твоєму другові.
Мені. Він подорожує.
Добре, і хто тепер вигадує історії?
Забудемо про це все? Найняти когось іншого продати його?
Заспокойся.
Я надішлю чек на твоє ім'я, не хвилюйся.
Добре. Прізвище Ріплі. Не Риплі.
РЕСПУБЛІКАНСЬКИЙ БАНК
З чим відкриватимете рахунок, пане Ріплі?
З оцим.
$45 000.
Через чотири роки після вбивства Рануччо Томассоні в Римі
Караваджо досі був утікачем.
Протягом цього часу, можливо, в останній рік свого життя в 1610 році,
він намалював свого «Давида із головою Голіафа».
На картині
Караваджо пов'язує вбивцю і жертву,
зображуючи Давида співчутливим, навіть люблячим,
судячи з його погляду на відтяту голову Голіафа.
І він зробив цей зв'язок навіть сильнішим,
взявши себе за модель для обох.
В обох обличчя Караваджо.
Молоде... і старше.
Любі мамо й тату.
Я в Римі, шукаю квартиру на зиму.
Щойно влаштуюся, надішлю вам адресу.
Шкода, що пропускаю чергове Різдво з вами в Нью-Йорку,
але я намагаюся влаштувати деякі справи, перш ніж повернуся.
- Щасливого Різдва. - І вам.
Я отримав вашого листа.
Я вдячний за ваше занепокоєння через Тома, але маю сказати, що ви помиляєтеся.
Він зробив саме те, для чого ви його сюди послали.
І насправді допоміг мені.
Я не знаю, чи ви про це знаєте, але він сирота.
І те, як він говорить про це, нагадало мені про важливість родини,
про яку, соромно сказати, я майже забув, поки він не з'явився.
Якимось чином з-поміж усіх моїх друзів ти обрав правильного, щоб надіслати сюди.
Люблю і сумую за вами обома.
Ричард.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк