Godmorgen. Jeg skal se lejligheden.
Godmorgen.
Goddag.
Mit navn er Richard.
Er du englænder?
Amerikaner.
Det er vel intet problem?
Nej. Jeg kan lide amerikanere.
Englændere...
Er det belejligt at se lejligheden nu?
Vi må tage trappen.
Elevatoren virker ikke.
Italien.
Dette er stuen.
Dette er soveværelset.
Hvad arbejder du med, Richard?
Min familie ejer et skibsværft i New York.
Skibe.
Både. Yachter.
Dette er køkkenet.
Det er dejligt stort.
Men jeg er i Rom for at studere malerkunst.
En kunstner?
Der er en telefon.
Det er ikke let at få.
Installationen tager måneder.
Så...
Hvad synes du?
Jeg synes, den er perfekt.
Richard Greenleaf.
- Er det dig og din familie? - Nej. Kun mig.
Er du ikke gift?
Det er minimum seks måneder.
Det er fint.
Måske rejser jeg aldrig fra så smuk en lejlighed.
Er det okay, hvis jeg betaler de to første måneder forud?
Selvfølgelig.
Mange tak, frue.
Frøken.
Beklager, Riccardo. Elevatoren virker stadig ikke.
Det er okay.
Beklager.
Denne her.
Et fremragende valg.
Kære Marge...
Ja, jeg elskede halstørklædet.
Især fordi du strikkede det.
Jeg går med det nu.
Jeg har ikke lagt planer endnu.
Jeg studerer hos en maler, Di Massimo,
en god og tålmodig lærer.
Jeg har opgivet tanken om en lejlighed i Rom
i det mindste lige nu.
Di Massimo skal til Sicilien i et par måneder,
måske tager jeg med og fortsætter mine timer.
Derefter ved jeg ikke, og det er fint.
Ikke at have planer passer til mit humør.
Jeg håber, bogen går godt.
Det ved jeg, den gør.
Snart er den til salg hos The Strand.
Jeg skriver, når jeg ved mere.
Indtil da savner jeg Atrani...
...og dig.
Dickie.
Der er en kuffert her til mig.
Selvfølgelig, hr. Greenleaf.
- Værsgo. - Tak.
Den virker.
Dickie!
Dickie! Det er Freddie.
Kom nu, åbn. Udlejeren sagde, du var her.
Dickie er her ikke lige nu. Han gik ud.
Hvorhen?
Det ved jeg ikke. Kunne du komme tilbage senere?
Jeg kunne vente på ham her.
Må jeg komme ind?
Selvfølgelig.
- Det er Tom, ikke? - Jo.
Tom Ripley.
Vi mødtes i Napoli.
Det husker jeg.
Så du bor hos ham?
Nej, jeg kom på besøg.
Så du kom på besøg...
Han går...
Han havde et ærinde, sagde han.
Og han har malet.
Ikke dårligt.
Det går bedre.
Må jeg få en drink?
Jeg ved ikke, hvad der er.
Jeg kan se det.
Du har de samme sko, som Dickie og mig.
Har jeg?
Jeg tror ikke, jeg har set Dickies.
Han går med dem hele tiden.
Jeg købte dem i New York.
New York?
Jeg spørger ikke hvor i New York?
Hvor i New York?
Det husker jeg ikke.
Vi købte vores i Firenze.
Altså...
Jeg huskede det lige.
Han sagde, han skulle møde nogen på Otello's.
Ved du, hvor det er? Lige ved Piazza della Rotonda.
Du kunne fange ham der.
Det var et ærinde.
Nu er det et møde.
Det er vel begge dele.
Hvad foregår der?
Hvad mener du?
Med Dickie.
Ikke at fortælle nogen, hvad han laver, eller hvor han bor.
Han fortalte mig det.
Det gjorde han.
Men ikke mig eller Marge eller nogen, vi kender, kun dig.
Ud fra det, han sagde til mig, ville han have lidt alenetid.
Ikke, at der er problemer med Marge.
Han får problemer med mig, hvis han brænder mig af igen.
Han har ikke brændt dig af.
Han er gået ud.
Cortina.
Du hørte, at jeg inviterede ham.
Han sagde, han ville komme, men nej.
Skrev heller ikke. Ikke et ord.
Ingenting, bare...
Skrev han ikke? Det sagde han ellers.
Nej.
Hvordan vidste du det?
Telefonen.
Det står ikke i telefonbogen, jeg ringede til teleselskabet.
De havde adressen.
Javel.
Du bor her med ham, ikke?
Nej.
Nej?
Dickie ville hade den hæslige morgenkåbe.
Hvor bor du?
Jeg rejser bare.
- Hvor? - Rundt i Italien.
- Hvor? - Rundt omkring.
Otello's?
Det var det, han sagde.
Måske går jeg derhen.
Ser du ham ikke, siger jeg, du kom forbi.
Hvor bor du?
The Excelsior.
Selvfølgelig.
Jeg hilser ham.
Okay.
Godt, at se dig igen.
- Undskyld mig? - Ja?
Han er ikke hjemme.
- Jo, han er hjemme. - Hvem?
Riccardo.
Ikke Riccardo.
Jo.
Nej, han er gået ud.
Nej, jeg så ham.
Det ved jeg.
Nej, du tager fejl.
Tager jeg fejl? Nej, du tager fejl.
Nej. Han er her ikke.
Jamen han er hjemme...
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Det er mig, Tom.
Glemte du noget?
Nej.
Jeg talte med udlejeren igen.
Må jeg komme ind?
Selvfølgelig.
Hun siger, at kun Dickie er her.
Det stemmer.
Jeg bor her ikke.
Kun han er her nu, siger hun.
- Jeg forstår ikke. - Hun så ham komme op.
Han er her tydeligvis ikke.
Hun må ikke have set ham gå.
Da han gik på Otello's?
Ja.
Hun virker som en, der ser alt.
Hvad foregår der?
Med hvad?
Med dig og Dickie.
Marge har nogle teorier, men jeg tror, hun tager fejl.
Hun talte ikke med Bob.
Hvem er Bob?
Delancey, i New York. Jeg ringede til ham.
Vi har mødtes hos ham. Han husker det også, ligesom mig.
Kun du husker det ikke. Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Beklager.
Okay. Pyt. Jeg tror, du husker det.
Det er lige meget. Han fortalte nogle ting om dig.
Han kender mig knapt nok.
Regnskab, Tom?
Hvad?
Det sagde du i Napoli.
Det er rigtigt.
Holder du fast i det?
Jeg ved ikke, hvad du mener.
Det, som Bob sagde.
Hvad du arbejder med.
Hvilket er det, som alle mangler.
Falske ID-kort.
Bankbreve. Notarstempler.
"Uanset hvad, tal med Tom," sagde han. "Han fikser det."
Er det derfor, du forlod New York?
Før du blev anholdt?
Hvor er han?
Sig ikke Otello's, vi ved begge, det er løgn.
Jeg vil bede dig gå.
Det vil du nok.
Må jeg se dit ur?
Nej.
Jeg mener det, du tror.
Jeg vil se bagsiden af det.
Så jeg kan se initialerne "RG".
Hans Rolex. Hans tøj. Hans sko.
Hvad har du ellers, Tom?
Hans penge? Hans Picasso?
Jeg synes, du burde gå.
Okay.
Jeg går.
Jeg kommer igen med politiet.
Og pyt med, om du ikke er her.
Du når ikke langt.
Du store.
Åh Gud.
Den virker.
Det er et mirakel.
Efter dig.
Hvornår?
Det ved jeg ikke præcist. Han gik omkring kl. 20.00 eller 21.00.
Sådan noget lignende.
Kl. 20.00.
Hvem der?
Kan jeg hjælpe?
Nej tak. Alt er fint.
Er han okay?
Han har det fint.
For meget at drikke.
Godnat.
Kom nu.
Det er okay.
Okay.
Fandens.
Er du ledig?
Claudius-akvædukten.
Tekster af: Toni Spring