God morgon. Jag är här för lägenheten.
God morgon.
Allt väl?
Jag heter Richard.
Är ni engelsman?
Amerikan.
Hoppas att det går bra.
Inga problem. Jag gillar amerikaner.
Engelsmän...
Går det bra att få se lägenheten nu?
Vi måste ta trapporna.
Hissen är trasig.
Italien.
Det här är vardagsrummet.
Det här är sovrummet.
Vad arbetar ni med, Richard?
Min familj äger ett skeppsvarv i New York.
Skepp.
Båtar. Yachter.
Det här är köket.
Stort och fint.
Men jag är i Rom för att studera konst.
En konstnär?
Det finns telefon.
Det är svårt att få.
Det tar månader att få en installerad.
Så...
Vad tycker ni?
Det är perfekt.
Richard Greenleaf.
- Är det ni och er familj? - Nej. Bara jag.
Är ni inte gift?
Kontraktet är för minst sex månader.
Det går bra.
Jag kanske aldrig lämnar en så vacker lägenhet.
Kan jag betala de första två månaderna i förskott?
Självklart.
Tack, frun.
Fröken.
Tyvärr, Riccardo. Hissen är fortfarande trasig.
Det gör inget.
Beklagar.
Den här.
Ett utmärkt val.
Kära Marge...
Ja, jag älskade halsduken.
Speciellt eftersom du stickade den.
Jag har den på mig nu.
Vad gäller mina planer, så vet jag inte.
En konstnär vid namn Di Massimo lär upp mig.
En duktig och tålmodig lärare.
Jag har gett upp tanken på en lägenhet i Rom,
åtminstone för tillfället.
Di Massimo ska till Sicilien i några månader,
och jag följer kanske med honom.
Sen vet jag inte, och det är okej.
Att inte ha en riktig plan passar mig.
Hoppas det går bra med boken.
Det gör det säkert.
Snart säljs den i The Strand.
Jag skriver igen när jag vet mer.
Till dess, jag saknar Atrani
och dig.
Dickie.
Det finns en resväska till mig.
Ja, herr Greenleaf.
- Varsågod. - Tack.
Den fungerar.
Dickie!
Dickie! Det är Freddie.
Kom igen, öppna. Hyresvärden sa att du är inne.
Dickie är inte här just nu. Han är ute.
Vart gick han?
Jag vet inte. Kan du komma tillbaka lite senare?
Jag kan vänta på honom här.
Får jag komma in?
Naturligtvis.
- Du heter Tom, eller hur? - Ja.
Tom Ripley.
Vi sågs i Neapel.
Jag minns.
Så du bor med honom?
Nej, jag är bara på besök.
Så du kom på besök...
Han går...
Han sa att han hade ett ärende.
Han har målat.
Inte illa.
Han blir bättre.
Kan jag få en drink?
Jag vet inte vad som finns.
Jag kan titta efter.
Du har samma skor som Dickie och jag.
Har jag?
Jag har nog inte sett Dickies.
Han har dem jämt.
Jag köpte dem i New York.
I New York?
Jag ska inte fråga var i New York.
Var i New York?
Jag minns inte.
Vi köpte våra i Florens.
Jaha...
Jag kommer ihåg nu.
Han sa att han skulle träffa nån på Otello.
Vet du var det är? Utanför Piazza della Rotonda.
Du får nog tag på honom där.
Det var ju ett ärende.
Och nu är det en träff.
Det är väl både och.
Vad pågår, Tom?
Jag vet inte vad du menar.
Med Dickie.
Att du inte säger till nån vad han gör eller var han är.
Han sa det till mig.
Ja, till dig.
Men inte till mig eller Marge eller nån vi känner, bara till dig.
Enligt det han sa till mig vill han bara ha lite egentid.
Inte för att han är arg på Marge.
Jag blir arg på honom om han inte kommer snart.
Han har inte struntat i dig.
Han är bara ute.
Cortina.
Du var med när jag bjöd honom.
Han skulle komma, men dök aldrig upp.
Han skrev ingen förklaring. Inte ett ord.
Ingenting, bara...
Skrev han inte? Han sa att han gjorde det.
Nej.
Hur visste du var han bor?
Telefonen.
Numret finns inte i telefonkatalogen, men jag ringde telefonbolaget.
De hade adressen.
Jag förstår.
Du bor här med honom, eller hur?
Nej.
Inte?
Dickie skulle aldrig ha den fula morgonrocken.
Var bor du?
Jag reser bara.
- Vart? - Runt i Italien.
- Vart? - Runtomkring.
På Otello?
Så sa han.
Jag kanske ska gå dit.
Om du missar honom ska jag säga att du var här.
Var bor du?
På Excelsior.
Naturligtvis.
Jag ska säga det.
Okej.
Trevligt att träffas igen.
- Ursäkta. - Ja?
Han är inte hemma.
- Jo, han är hemma. - Vem?
Riccardo.
Ingen Riccardo.
Jo.
Nej, han är ute.
Nej, nej. Jag träffade honom.
Jag är säker.
Nej, ni har fel.
Har jag fel? Nej, ni har fel.
Ni har tagit miste.
Han är hemma. Jag säger ju...
Jag vet inte vad jag ska säga.
Det är jag, Tom.
Glömde du nåt?
Nej.
Jag pratade med hyresvärden igen.
Får jag komma in?
Visst.
Hon säger att Dickie är den enda här.
Det är han.
Jag sa ju att jag inte bor här.
Hon säger att bara han är här nu.
- Jag förstår inte. - Hon såg honom gå upp.
Han är ju inte här.
Hon måste ha missat när han gick.
När han gick till Otello?
Ja.
Hon verkar vara nån som ser allt.
Vad pågår egentligen, Tom?
Vad pågår med vad?
Med dig och Dickie.
Marge har en teori, men jag tror att hon har fel.
Hon pratade inte med Bob.
Vem är Bob?
Delancey, i New York. Jag ringde honom.
Vi träffades hos honom. Han minns det, liksom jag.
Du är den enda som inte minns. Varför?
Jag minns bara inte.
Ursäkta.
Jag bryr mig inte. Jag tror att du minns.
Det spelar ingen roll. Han berättade om dig.
Han känner mig knappt.
Ekonomi, Tom?
Va?
Du sa att du jobbade med det.
Det stämmer.
Håller du fast vid det?
Jag vet inte vad du menar.
Jag pratar om det Bob sa.
Vad du verkligen gör.
Vilket tydligen är vad alla behöver.
Falska id-kort.
Kontoutdrag. Notariestämplar.
"Vad det än är, prata med Tom", sa han. "Han fixar det."
Var det därför du lämnade New York?
Innan nån kunde gripa dig?
Var är han?
Säg inte att han är på Otello.
Jag vill att du går nu.
Det tror jag nog.
Får jag se din klocka?
Nej.
Du vet vad jag menar.
Låt mig se baksidan på den.
Så att jag får se initialerna "RG" på den.
Hans Rolex. Hans kläder. Hans Ferragamos.
Vad mer har du, Tom?
Hans pengar, hans Picasso?
Jag tycker att du borde gå.
Okej.
Jag går.
Jag kommer tillbaka med polisen.
Och om du är borta, vem bryr sig?
Du kommer inte långt.
Jisses.
Herregud.
Herregud!
Den fungerar.
Det är ett mirakel.
Efter er.
Vilken tid?
Jag är inte säker. Runt kl. 20.00 eller 21.00 tror jag.
Ungefär då.
Kl. 20.00.
Vem är där?
Behöver ni hjälp?
Nej, tack. Allt är bra.
Mår han bra?
Han mår bra.
Han har druckit för mycket.
God kväll.
Kom.
Det är okej.
Okej.
Jäklar.
Är du ledig?
Acquedotto Claudio.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis