Isten hozta!
Milyen volt az út?
Hosszú, igaz? Ráadásul esti járat. Biztos kimerült.
Kész van a szobája, csupán az útlevelére van szükségem,
amit visszakap, ha legközelebb lejön.
De először pihenje ki magát!
Itt írja alá!
Szép toll.
Ez az öné.
Boldogulok egyedül is.
Biztos?
Második emelet. Balra.
REMÉLEM, KELLEMESEN TELT AZ ÚT RAVINI NYOMOZÓ
Beszélt ezzel a férfivel?
A római nyomozóval?
Nem kérte, hogy hívjam vissza?
Akkor odaírtam volna.
„Hívjon vissza!”
Az útlevele.
Nem látta ezt a férfit errefelé?
Talán megfordult a klubban.
Megtarthatja.
Richardnak levele érkezett.
A bankjától.
Nem tudom, hol van most.
Azt reméltem, kapok tőle levelet, amiben megírja.
Pillanat!
Nem írt. Sajnálom!
VISSZA A FELADÓNAK
Egy pillanat!
Nyomozó úr!
Egy szemtanú keresi önt.
Kövessen!
Olvastam az újságot.
És szerintem láttam őt.
- Hol? - A Via di Monserratón.
- Mikor? - Éjféltájt. Nagyjából.
És ön mit csinált?
A kutyámat sétáltattam.
Éjfélkor?
Muszáj kimenni vele éjfélkor.
Rossz a veséje.
Gyakrabban kell pisilnie.
Világos.
Mit látott?
Két férfit. Nekidőltek egy kocsinak.
És az felkeltette a figyelmét,
hogy nekidőltek a kocsinak?
Az újságcikk keltette fel a figyelmemet.
Úgy gondoltam, hátha fontos volt, amit láttam.
Milyen kocsi volt?
Egy Fiat 500-as.
Milyen színű volt?
Milyen színű?
Nem emlékszem.
És úgy véli, az egyikőjük az áldozat volt?
Vékony volt.
Az arcát nem láttam jól a sötétben.
De kalapot viselt.
Milyen kalapot?
Egy Borsalinót.
És a másik férfi?
Gondolom, ő nem volt vékony, ellenben a társával.
Őt átlagos testalkatúnak írnám le.
A haja? Világos? Sötét?
Nem emlékszem.
Szakáll? Bajusz?
Nem tudom.
Miért néz így rám?
Nem láttam jól az arcát.
Sötét volt.
Bármi egyéb?
Amerikai volt.
Honnan tudja?
Megszólítottam.
Ő pedig válaszolt.
Angolul?
Olaszul.
Amerikai akcentussal.
És a vékony férfi?
Ő nem beszélt.
Eléggé részeg volt.
Miről beszélgettek?
Megkérdeztem, segítsek-e.
Azt mondta: „Nem kell, boldogulunk.”
És aztán?
Hazamentem Enzóval.
- Kivel? - A kutyámmal, Enzóval.
Azt hittem, magát hívják Enzónak.
Engem is.
És a kutyámat is.
Kedves anya és apa!
Nem tudom, hallottátok-e a híreket,
de ha nem, Marge talán írt róla.
Ha tőle sem hallottátok,
akkor megírom nektek én.
Megölték egy barátomat Rómában.
Ti nem ismeritek, de Freddie Milesnak hívják.
A rendőrök azt hiszik, jó nyomon járnak,
de szerintem nem.
Mindmáig senkit sem tartóztattak le.
NINCS FEJLEMÉNY A MILES-ÜGYBEN
Nagyon felzaklatott Freddie ügye,
ráadásul a rendőrség nem engedi, hogy elhagyjam az országot.
Azzal indokolták, hogy segítségükre lehetek a nyomozásban,
ugyanakkor gyanúsítottként kezelnek.
Borzasztóak.
Eljöttem Rómából.
Betelt a pohár.
Nem tudom, hová megyek.
Talán Di Massimóhoz, a festőoktatómhoz.
Vagy inkább csak egyedül leszek egy darabig.
Nem tudom, mi lesz ennek a vége,
de pillanatnyilag megvagyok.
Úgy-ahogy.
Írok, amint jobban leszek.
Üdv: Richard.
Utóirat:
Az egyetlen, aki vigaszt nyújtott
ezekben a sötét napokban,
az Tom volt.
Ő jó ember.
Pietro Ravini vagyok a Római Rendőrségtől.
Bemehetek?
Kér jeget?
Jeget? Köszönöm, nem!
Az a könyv, amin dolgozom.
Saját könyv? Szóval ön író?
Igen.
Miről ír?
Atraniról.
Leülhetek?
Persze.
Ismerte Signor Milest?
Igen.
Inkább Dickie barátja volt, de én is kedveltem.
- Kicsoda? - Tessék?
Dickie?
Dickie Greenleaf.
Richard.
Hisz beszélt vele, nem?
Dickie.
Igen, beszéltem vele. Ezért is jöttem el önhöz.
Mit mondott rólam?
Hogy ön is ismerte Signor Milest, mivel csak ezt kérdeztem kegyedről.
Úgy volt, vele karácsonyozunk, de nem így történt.
Kik?
Dickie és én.
- Itt? - Nem. Cortinában, egy hétig.
Cortinában?
Nagyon szép hely, főleg karácsonykor,
viszont drága.
Freddie-nek nem.
Miért nem mentek el?
Őszintén szólva nem tudom.
Dickie így döntött.
Bár nem igazán értettem, miért.
Nekem azt mondta, hogy azért nem ment el,
mert az a hét csak a bujálkodásról szólt volna.
Dickie ilyet mondott?
Sosem hallottam tőle ezt a szót.
Nem is értem, miért mondta ezt. Ott csak síelni szoktak.
Megtenné, hogy elmondja, milyen a viszonya...
Hadd ne hívjam Dickie-nek! Tehát Richarddal.
Ő a párom.
Ezt valahogy nem értem.
Egyszerre él itt, Atraniban és Rómában is?
Nem. Csak itt.
De hisz ő Rómában él. Kibérelt egy lakást.
Csupán külön töltünk némi időt.
Ő festeni tanul, én pedig haladok a könyvemmel.
Festeni tanul, tényleg.
Tudja, hogy járt nála Signor Miles aznap, amikor megölték?
Igen. Olvastam az újságban. És?
Tehát ő látta utoljára élve Signor Milest.
Nem, a gyilkosa látta utoljára.
Beszélt vele mostanában?
Nem. Elmentem ugyan Rómába, de nem találtam ott.
- Mikor? - Múlt szerdán.
Szóval múlt szerdán járt Rómában, mégsem látta?
Az imént mondtam.
Elment Rómából. Tom mondta.
Tom? Milyen Tom?
Tom Ripley.
Tehát beszélt vele?
- Igen. - Telefonon?
Nem, egy kávézóban.
Rómában?
A Via della Pacén.
Tehát ő Rómában tartózkodik?
Igen.
Nem tudja, hol?
Egy fogadóban a Via dei Coronarin.
Nem mondta, melyikben.
Most hagyom, hogy folytassa a könyvét,
ami igazán lenyűgözőnek tűnik.
Tudja, merre van Dickie?
Kérem!
Palermóban. A Hotel Palmában.
Köszönöm!
Igazságtalan ez a helyzet.
Ez nem az én dolgom.
Neked kéne beszélned vele. Nem nekem.
Mégis mit mondjak neki?
Az igazat.
Hogy csakis előle menekülök,
és hogy miért nem képes felfogni ezt?
Nem mondhatok ilyet.
Akkor fogalmazz másképp!
Nem igazságos, Marge, egyikünkkel sem,
hogy Dickie nem beszéli ezt meg veled.
Többször is megkértem,
de fittyet hány rám.
Ez így nem mehet tovább.
Túlságosan kedvellek ahhoz, hogy ne avatkozzak közbe.
Ez nem helyes.
De nem egyértelmű?
Nem árulta el, merre van Rómában.
Ahogy azt sem, hová megy Rómát követően.
Én próbáltam elmondani,
de nem tudtam tapintatosan megfogalmazni.
Nem a rendőrök miatt hagyta el Rómát.
Akkor is ott volt, amikor találkoztunk.
El sem ment.
Ő mondta, hogy találkozzak veled.
Tudom, azt szeretnéd hinni, hogy még mindig ugyanúgy érez irántad...
de már nem.
Thomas Ripley?
Pontosan.
Nincs ilyen vendégünk.
És biztos feljegyzik minden vendégük nevét?
Persze. Így szól a törvény.
Na és múlt héten? Egészen pontosan szerdán.
Értem.
Ha bejelentkezne önökhöz, kérem, értesítsen!
Nyomozó úr!
Olvastam a nyomozásról az újságban.
Ezt a Ripley-t emberöléssel gyanúsítják?
Elismerésem az akkurátusan vezetett nyilvántartásáért.
Rendőrkapitányság.
Ravini nyomozó urat kérném.
Egy pillanat!
Ravini nyomozó úr?
Ő nincs bent.
Mikor lesz elérhető?
Nem tudom. Ha óhajtja, hagyhat neki üzenetet.
Emilio Braganzi vagyok.
A Banca della Repubblica nápolyi fiókjának igazgatója.
A telefonszámom: 8-4-0-2-7.
Milyen ügyben keresi?
Egy csalási ügyben.
Miféle csalás?
Banki csalás történt.
A nyomozó ismeri az érintett személyt.
A neve Richard...
Úgy vélem, a nyomozó tudja, hol találom.
Én is tudom.
Hogy van?
Csodásan.
Szép kiejtés volt, barátom.
Gyorsan tanul.
Parancsoljon!
Kedves Dickie!
Remélem, megkaptad a levelem.
A rendőrség volt kedves közölni velem, amit te nem.
Hogy hol bujkálsz.
Már tudom, miért nem vagy képes a szemembe nézni,
és hogy Tom miért falaz neked.
Olyan nehéz beismerni, hogy nem tudsz a szeretőd nélkül élni?
Mit hittél?
Hogy holmi ostoba vidéki fruska vagyok?
Ha ezt előbb megtudom rólad,
nem pocsékoltam volna rád egy évet!
Kétlem, hogy találkozunk még.
Köszönöm a „csodás emlékeket”!
Marge.
Bemehetek?
Ismeri Ravini nyomozó urat.
Találkoztunk.
Azt kéri öntől, utazzon Rómába.
Miért?
Hogy beszéljen vele.
Ő nem tud idejönni?
Egyszer már elkocsikázott idáig, és megmászta a sok lépcsőt.
Udvariasságból.
Még egyszer nem jön el.
Elnézést, de miről van szó?
Azt nem mondta.
Most nem hagyhatok mindent annyiban, hogy Rómába menjek.
Mindent?
A munkámat. A könyvemet, amit írok.
Ezt?
Ez egy rendőrségi nyomozás.
Ha lenne kocsim, megoldanám, de busszal és vonattal...
Nekem van kocsim.
Odakint.
Vagyis menjek önnel?
A nyomozó úr külön kérte.
Komolyan?
- Mikor? - Most.
Megvárom odakint.
PALERMÓBAN LÁTTÁK A GYILKOSSÁGGAL GYANÚSÍTOTT RICHARD GREENLEAFET
Ez önnek érkezett.
Nagyon sürgős.
A banki ügyek mindig sürgősek.
Kedves Mr. Greenleaf!
A csalásügyi részlegünk jelentette,
hogy a januárban leadott aláírása,
amely az alapból végzett 8747-es számú átutalásán szerepel, hamisnak bizonyult.
Mivel ez könnyen elkerülhette a figyelmét,
azonnali hatállyal jeleztük önnek,
hogy megerősíthesse, valóban meghamisították-e az aláírását.
A fent említett esetről
értesítettük a Banca della Repubblica nápolyi fiókját is.
Szívélyes üdvözlettel: Edward T. Cavanach úr.
Tisztelt uram!
A napokban értesített minket
a New York-i Wendell Vagyonkezelői Alap,
hogy kétség merült fel
egy nyugtán szereplő aláírását illetően,
ami egy januári átutalással kapcsolatos.
Amennyiben az aláírás mégsem hamis,
arra kérjük, fáradjon be a palermói fiókunkba,
hogy igazolja magát,
és felvesszük a nyilvántartásunkba a helyben rögzített aláírását.
Tájékoztatni szeretném továbbá arról is,
hogy értesítettük a rendőrséget az ügyről.
Legmélyebb tisztelettel és szívélyes üdvözlettel:
Emilio D. Braganzi,
a Banca della Repubblica nápolyi fiókjának igazgatója.
Itt várjon!
Még itt vannak.
De szerintem nem lesz gond.
Rendben.
Köszönök mindent!
Bár maradhatnék!
Sok sikert!
Indulhatunk.
Rendben.
Mr...
Richard...
Greenleaf.
Hányadik emelet?
Lent van.
Jobbra.
És le.
Említette Thomas Ripley-t, amikor beszéltünk,
de azt nem mondta, honnan ismeri.
Tehát Tomról van szó?
Dickie-nél lakott Atraniban egy ideig.
Értem. Tehát onnan ismeri.
Nem mintha szívlelném.
Miért mondja ezt, ha szabad kérdeznem?
Tom olyan ember, aki kihasznál másokat.
Dickie-vel is ezt tette.
Milyen értelemben?
Olaszországba jött, beköltözött Dickie-hez.
Nem adott bele a költségekbe, és nem akart elmenni.
De most mégis elment.
Nem. Rómában van, ahogy mondtam.
Biztos Dickie-vel lófrál valahol.
De Dickie... Na jó, akkor így hívom.
Nincs Rómában.
Tom biztos rá vár,
hogy újra kihasználhassa.
Ön érezhetően nem kedveli Thomas Ripley-t.
Nem szeretek rosszakat mondani másokról. De jól látja.
Talán köze volt Freddie meggyilkolásához?
Meglepné önt?
Őszintén? Nem.
Dickie szerint találkoztak Nápolyban, és nem kedvelte.
Nekem is ezt mondta.
Signor Ripley-ről pedig azt, hogy nagyon jó ember.
Nekem is ezt mondja.
Nem értem, miért.
Tudja, milyen ember Tom.
Azt akarta, hogy menjen el, és hogy hagyjon minket békén.
Beszéltünk róla.
Miért hazudta azt, hogy látta Ripley-t Rómában?
- Tessék? - Nincs Rómában.
Sem most, sem akkor, amikor elvileg látta őt.
De, igen. Láttam őt.
Szóval látta,
és ön szerint a Via dei Coronarin szállt meg.
„Szerintem”?
Ellenőriztem az összes hotelt és fogadót a Via dei Coronarin.
Thomas Ripley egyikben sem szállt meg.
Pedig nekem ezt mondta.
Hazudott. Nem ez lenne az első eset.
Miért hazudott volna?
Mert ő ezt csinálja.
Egy hazudozó. Ez a mestersége.
Signorina, ön a bolondját járatta velem.
Amire sajnos nincs időm.
Rengeteg a munkám.
Pedig nem hazudok.
Mik a tervei?
Mire gondol?
Olaszországban.
Legszívesebben hazamennék.
New Yorkba?
Minnesotába.
Nem mehet el.
Hogy mondta?
Az országban kell maradnia, amíg ellenkezőleg nem döntünk.
Láthatnám az útlevelét?
Miért?
Hogy értesítsem a bevándorlási hivatalt, ha nem venne komolyan.
Csak nem gyanúsít valamivel?
Feltételezem, magával hozta.
Köszönöm, hogy Rómába fáradt!
Sajnos a rendőrtiszt nem tudja visszavinni Atraniba.
Kénytelen lesz vonattal
és busszal menni.
Kedves Mr. Cavanach!
Ami a januári átutalásomat illeti,
jómagam írtam alá a csekket, és megkaptam a teljes összeget.
Mulasztás esetén
tájékoztattam volna önöket,
és garantálhatom, nem történt csalás.
Tisztelettel: Richard Greenleaf.
Tessék!
Írja a számlámhoz! Köszönöm!
Ezt sajnos készpénzzel kell kifizetnie.
Itt is hagyhatja.
Majd én feladom.
Üzleti ügy.
A toll.
Enrico Ferrara, Palermói Rendőrség.
Miben segíthetek?
Beszélhetnénk odabent?
Persze.
Erre lesz.
Lefelé.
Felhívott Ravini nyomozó úr Rómából.
Ismeri őt?
Már találkoztunk.
Azt mondta, önnek nem szokása felvenni a telefont.
Nem keresett engem, és itt nincs is telefonom.
Viszont ott volt, ahol legutóbb megszállt.
El kellett jönnöm.
Amit kötelessége lett volna jelezni.
Ez volt a feltétel.
De mivel elmulasztotta,
kénytelen voltam helyette intézkedni.
Ma akartam szólni róla.
Felhívhatom, ha van portán telefon.
Nem szükséges.
Ezt nem értem.
Ha keresett, miért ne hívjam vissza?
Mert Rómában szeretne beszélni önnel.
Nagyon sajnálja, hogy félbeszakítja a nyaralását,
de feltenne önnek pár fontos kérdést a barátját illetően.
Mindent elmondtam, amit Frederick Milesról tudok.
Ezt ő is tudja.
Nincs több olyan információm, amivel segíthetnék.
Nem Signor Milesról van szó.
Thomas Ripley-ről óhajt beszélni önnel.
Mi van vele?
Nem olvasott újságot?
Ma nem.
Ravini nyomozó úr arra kéri, hogy azonnal utazzon Rómába.
Azt is hozzáfűzte, hogy...
„Amennyiben nem jelenik meg záros határidőn belül,
kénytelen lesz olyan lépéseket tenni,
amelyek kellemetlenek lesznek az ő és az ön számára egyaránt.”
Nos,
megüzenhetem neki, hogy holnapra Rómában lesz?
Ma este indul egy komp Nápolyba.
Igen.
Helyes.
Értesítem őt.
AZ AMERIKAI THOMAS RIPLEY ELTŰNT, ÉS FÉLŐ, HOGY MEGHALT
BŰNTÉNY ÁLLHAT AZ ELTŰNÉSE HÁTTERÉBEN.
EGYRE HEVESEBBEN VIZSGÁLÓDNAK RICHARD GREENLEAF UTÁN
REJTÉLYES ELTŰNÉS MIATT KÖRÖZIK
ÚJABB GYILKOSSÁGBAN LEHETETT SZEREPE
Valami baj van?
El kell mennem.
Tudom, hogy be vagyok jegyezve a hétre.
Sajnálom!
Semmi gond.
Ha így döntött, ám legyen.
Van menetrendjük a kompokról?
Természetesen.
Hová utazna?
Indul ma este járat Tuniszba?
Tuniszba? Lássuk!
Cagliari.
Nápoly.
Genova.
Egy pillanat!
Tunisz, igen. Ma este kilenckor.
Akkor el is mennék.
Kérném a számlámat.
Megleszek.
Kedves Signora Buffi!
Remélem, megkapta a levelem.
Sajnálom, hogy csak üzenni tudok!
Szerettem volna személyesen beszélni önnel.
Nápoly.
Kétezer líra lesz.
Úgy döntöttem, otthagyom a lakást.
Nagyon szerettem.
És hálás vagyok azért, amit értem tett.
Otthont adott.
De nem megyek vissza Rómába.
NÁPOLY
Következő!
RÓMA
Egy táska lesz.
A feliratot fordította: Tulik Dániel