РІПЛІ
РИМ, 1606 РІК
Світло.
Це Рануччо.
Ходімо.
ПАЛАЦЦО КОЛОННА, ПАЛІАНО
Що ти знову скоїв?
Мені просто треба десь заночувати.
ВЕНЕЦІЯ
Після вас.
Це музична кімната.
Це Анна й Уґо.
Вони йдуть у комплекті.
Радий знайомству.
Отам є кімната для читання.
А це вітальня.
Показати вам головний вхід?
А через що ми увійшли?
Через задні двері.
Під цими сходами нижній хол.
Досить великий.
Він веде до головного входу —
приватного доку на каналі.
Обережно.
Тут слизько.
Мох.
Думаю, користуватимуся входом для слуг.
Показати вам спальні?
Мінімальна оренда — пів року.
Мене влаштовує.
Може, залишуся на довше.
Певен у цьому.
Ви не захочете їхати звідси.
Ви можете мати рацію.
Тут, так?
ТОМАС РІПЛІ
ПАЛЕРМО
Лейтенант Феррара.
Це інспектор Равіні з Риму.
Ричард Ґрінліф.
Він так і не з'явився.
Ви сказали йому те, що я просив вас сказати?
Так.
Слово в слово.
«Ваша неявка до інспектора Равіні вчасно
змусить його вжити певних заходів,
які будуть незручні як йому, так і вам».
Гаразд.
Тепер мені треба знати, чи він справді поїхав із Палермо.
Бо міг і не поїхати.
І звідки мені знати?
Можете почати з перевірки того місця, де знайшли його.
А потім?
Якщо його там немає?
Тоді, я б сказав, детективе, ви займетеся детективною роботою.
КАРАВАДЖО
Це тут. Я певен.
- Це тут. Знайду будь-якої секунди. - Так-так, спокійно.
Ось, як бачите.
Він виселився 27 січня.
Він казав, куди їде?
Він питав, чи того вечора був пором до Тунісу.
До Тунісу?
Туніс. 27 січня.
Він був?
Був.
Дякую.
Він здався мені пригніченим.
Пригніченим.
Як саме?
Знаєте...
Загубленим у думках.
Це не те саме.
«Пригнічений» і «загублений у думках» — це дві різні речі, так?
Пригнічений, як це буває з винними людьми? Із докорами сумління?
Я б так не сказав.
Звідки мені це знати?
Я не знаю, звідки ви знали, що він був пригніченим,
якщо він просто був заклопотаним.
Я був заклопотаний, одягаючись сьогодні вранці,
але пригніченим не був.
Я здаюся пригніченим?
Таким він здався мені, гаразд?
Чоловік за стійкою реєстрації, який вважає себе психологом,
але не дуже вправний у жодній професії.
Насправді люди за стійкою знають усе.
Вони викривали мені вбивць.
Як саме пригніченим?
Він радше вагався,
але коли я натиснув, то зрештою обрав слово «зневірений».
У нього були ідеї, куди той їде?
У Північну Африку.
Що?
Так, він розпитував про пором у Туніс.
Інспекторе...
Можу я вважати, що моя частина розслідування тут скінчена?
Так, лейтенанте. Дякую.
ПОЛІЦІЯ ШУКАЄ ЗНИКЛОГО АМЕРИКАНЦЯ
Пана Ґрінліфа востаннє бачили в Палермо.
Римська поліція і я особисто просили його повернутися сюди,
щоб відповісти на деякі запитання.
Він цього не зробив.
Таким чином, ми вважаємо, що він може намагатися ухилитися від наших запитів.
Що викликає запитання:
чому?
Дозвольте заявити чітко на випадок, якщо пан Ґрінліф читає це:
відмовляючись відповісти на наші запитання,
він викриває себе як підозрюваного
в участі в убивстві синьйора Майлза.
І зникненні та можливому вбивстві синьйора Ріплі.
- Ви Томас Ріплі? - Так, пане.
Я бачив у цій газеті, що мене вважають зниклим.
Дивно бачити щось таке.
Ходімо зі мною, будь ласка.
Ні, це неправильно.
Там є хтось, хто говорить італійською?
Англійською?
Американський паспорт.
Номер 1–6–7–6–4–8.
Ім'я...
Датою прибуття може бути 28 січня.
З Палермо до Тунісу.
Я б не питав, якби не було важливо.
Так, я знаю, що може знадобитися час.
Інспекторе, це лейтенант Моретті з Венеції.
Я сиджу тут із Томасом Ріплі.
Ви певні?
Я певен. Його паспорт у мене на столі.
Неймовірно. Де ви його знайшли?
Він просто прийшов.
Запитайте його, де він живе.
Де ви живете у Венеції?
Скажіть, я приїду у Венецію сьогодні, щоб поговорити з ним.
Ви не хочете, щоб він приїхав до вас?
Ні, усе гаразд.
Я можу опитати його тут.
Ні, я їду туди.
Гаразд.
От і добре, синьйоре Ріплі. Вирішено.
Цього вечора до вас додому
приїде інспектор з Риму.
Він пояснить, що відбувається.
Інспектор із газет?
Немає значення.
Так?
Можна мені мій паспорт?
Так, звісно.
Завтра.
Світло.
Завжди світло.
Чим можу допомогти, пане?
ТЕАТРАЛЬНИЙ КЛЕЙ STEIN'S
Синьйор Ріплі чекає на вас, інспекторе.
У салоні.
Я інспектор П'єтро Равіні, поліція Риму.
Так, прошу, проходьте.
Маю надію, я не завадив нічому важливому.
Ні. Я просто писав листа додому.
Прошу, сідайте.
Дякую.
Гарне житло.
Дякую. Мені подобається.
Можна курити?
Звичайно.
Отож, той факт, що ми сидимо тут, має важливе значення.
Вас не вбили в човні.
Даруйте?
Ви не читали про це в газетах?
Перш ніж приїхати сюди, я був здебільшого в малих містечках.
І ваш друг синьйор Ґрінліф
не казав вам, що з вами хоче поговорити поліція?
Ні.
Човен знайшли у Санремо
у той час, коли ви були там із синьйором Ґрінліфом.
Затоплений. З плямами крові.
Звичайно, коли, як ми припустили, ви зникли безвісти,
ми подумали, що це могла бути ваша кров.
Моя?
Дікі не казав вам, що ми бачилися після Санремо?
Я привіз йому його речі із Атрані.
- Атрані? Моя дружина з Атрані. - Правда?
Так. Гарне місце, але забагато сходів.
Так.
Так, він казав мені, що ви привезли йому речі в Рим,
але я не мав причин вірити йому.
У будь-якому разі, ви тут.
Не мертві.
Ви один із небагатьох людей, які знають синьйора Ґрінліфа
і готові поговорити зі мною.
Його інші друзі взагалі не допомагають.
Італійська риса, боюся.
Особливо в околицях Неаполя —
небажання говорити з поліцією.
Я радий допомогти.
Коли я говорив із ним у Римі після вбивства...
Ви знаєте про вбивство Фредерика Майлза?
Так, я читав про це.
Так. Після нього синьйор Ґрінліф активно співпрацював зі мною,
або я так вважав.
Тому я дозволив йому залишити Рим,
поки він обіцяв давати мені знати про своє місцезнаходження в Палермо.
Він цього не зробив.
Потім він залишив Палермо, знову не повідомивши про це.
А зараз, здається, залишив країну.
І куди поїхав?
У Північну Африку, думаю.
Імміграційній службі Тунісу радше байдуже.
Але я маю причини думати, що він поїхав туди.
Не думаєте, що він просто десь усамітнився?
Він так робить іноді, щоб малювати.
Малювати? Так, я бачив його роботи.
Ні, він не поїхав кудись малювати.
Ні, я певен, що його подорожі мають на меті щось інше.
- Наприклад? - А ви як думаєте?
Уявлення не маю.
Наприклад, підозру у вбивстві.
Ви справді думаєте, що Дікі причетний до того, що сталося з Фредді Майлзом?
А хіба не так він поводиться?
І є свідок.
Чого?
Два чоловіки. Один дуже п'яний, інший спирає його на машину.
Ту саму, у якій знайшли тіло Майлза, п'ятисотку.
Ми не можемо точно сказати, що іншим чоловіком був синьйор Ґрінліф,
але це було поруч із його квартирою.
Ви не вважаєте, що не можете знайти його тому,
що щось сталося із ним?
Із ним?
Що хтось убив його?
Чому ви так кажете?
Ну, я читав про ті чеки. «Підроблені кимось», як казали.
З ним могли щось зробити.
Чек, не чеки.
Там був один чек.
І ні, він не був підроблений.
Це підтвердили листом, надісланим у банк.
Не написаним у листі, а тим, на чому він був надрукований.
Недоліки друкарської машинки можуть свідчити так, як відбитки пальців.
Це була його машинка. «Гермес» із трохи піднятою літерою «і».
ҐРІНЛІФ
Жоден злодій до такого б не додумався.
Ні.
Ви знали Майлза.
Не те щоб. Побіжно бачив його минулого року в Неаполі,
коли жив у Дікі в Атрані.
Але єдиної зустрічі вистачило, щоб незлюбити його,
якщо вірити синьйору Ґрінліфу.
Так, це правда.
Він намагався припустити, що ви могли бути причетні
до вбивства синьйора Майлза.
- Я? - Так, казав мені в Римі.
Але я побачив, що це брехня.
Що ж, добре.
Чи можливо, на вашу думку, щоб вони посварилися?
Звідки мені знати?
Ви не знаєте, чи це сталося тієї ночі,
але, можливо, знаєте, чи між ними було тертя.
Тертя? Ні, але...
Але?
Я не та людина, з якою слід говорити про особисте життя Дікі.
Думаю, саме та.
Можливо, ви зможете розповісти про його характер те,
чого ми не дізнаємося інакше.
Це причина, чому я приїхав сюди на зустріч із вами.
Синьйор Ґрінліф ніколи не говорив із вами про сердечні справи?
Тоді я скажу це, якщо ви не хочете.
Я не можу відкинути ймовірність,
що синьйор Ґрінліф і Майлз були, можливо...
пов'язані.
Отож, у нього немає алібі на ніч убивства.
Він відмовився з'явитися на допит.
Він поїхав кудись, і не для того, щоб малювати,
і не каже нікому, навіть вам, де він.
Знаю, ви не хочете вірити в найгірше про свого друга,
але такі факти.
Так.
Дякую, що поговорили зі мною, Томасе.
Ваші думки цінні.
Я скажу лейтенанту Моретті
повернути вам паспорт вранці сюди.
Дякую.
Ні-ні. Я знайду вихід. Дякую.
ЗНИКЛИЙ АМЕРИКАНЕЦЬ ТОМАС РІПЛІ ЗНАЙШОВСЯ ЖИВИМ У ВЕНЕЦІЇ
РИЧАРД ҐРІНЛІФ ПЛЕЙБОЙ-УТІКАЧ
ЕКСКЛЮЗИВНІ ФОТО МАРДЖОРІ ШЕРВУД АВТОРКИ/ФОТОГРАФКИ
Прошу, Томмазо. Щойно прибуло.
ТОМАС РІПЛІ
Граф Вітторіо Аральді бажає прийняти вас на вечірці
10 березня в Палаццо Аральді
на Сан-Марко, Венеція, о 15:00.
Як думаєш, де Дікі? Ти ж знаєш, правда?
Ні. Може, на півдні Франції.
Малює.
Він малює? Я про це не читала.
Він дуже хороший художник.
Навчався в Ді Массимо.
Якось він намалював мій портрет.
Мені було б цікаво представляти його.
Особливо, якщо він убив Майлза.
На його картини були б вищі ціни.
Маю надію, він його вбив.
Даруйте.
Оце так історія.
Тут дуже нудно, правда?
Так багато грошей і так мало іншого.
Я прийшов тільки заради «Шато Марґо».
Не кажіть нікому.
Рівз Майнот. Прошу.
Том.
Так. Я знаю.
Ви бачили нашого хазяїна, графа?
Просто привітався.
Він водій на автоперегонах.
Графиня продюсує фільми.
Іншими словами...
вони нічого не роблять.
Ви — нова кров, потрібна їхній анемії.
Ви з Нью-Йорка?
Так.
Але зараз живете в Італії.
У мене є житло у Венеції. А ви?
Коли я не деінде, то теж тут.
Зараз — тут.
Чим ви займаєтеся?
Це хороше запитання.
Чим я займаюся?
А чим я займаюся?
Знаю. Я арт-дилер.
Так, точно.
А ви? У статтях ніколи не вказують вашу професію,
тільки «вірний друг втікача».
Я теж арт-дилер.
Я так і подумав. Зазвичай я таке вгадую.
Як і я.
Що ж, якщо ви колись захочете...
ПАРИЖ: МОНМАРТР 76‒60 САНКТ-ПЕТЕРБУРГ ТЕЛ. 39‒05
...обговорити, скажімо...
ТАНЖЕР ТЕЛ. 86‒21
...мистецтво...
зателефонуйте мені.
А тепер я до публіки.
Ціна за вино.
Був радий знайомству, Томе.
ВЕНЕЦІЯ ТЕЛ. 5528
РИМ
РИЧАРД ҐРІНЛІФ
Вам телефонує панна Марджорі Шервуд.
Томе? Це Мардж.
Мардж. Привіт.
Хто це був? Хто відповів на дзвінок?
Уґо, дворецький.
Хто?
Де ти?
На вокзалі.
Тут? На Санта-Лучії?
Так.
Чудово. Я тебе заберу.
Ні, ти не мусиш. Я майже без багажу.
Маячня. Ти нізащо не знайдеш моє житло сама.
Та ну, думаю, знайду.
Біля Марії-делла-Салуте, так?
Так.
Добре. Якщо ти наполягаєш.
Пильнуй, заходячи на вапоретто.
Трохи праворуч.
Ні, це занадто.
Трішечки вище.
Ми зробили рамку.
- Подобається? - Так, гарно. Дякую.
Слухайте. Приїздить подруга, і ми, ймовірно, повечеряємо десь,
тому ви з Уґо можете бути вільні решту дня.
Молода леді?
Так і є.
Молодець, Томмазо.
Усе не так.
Вона просто давня подруга.
Добре.
Уперед.
Він щойно сказав, що ми можемо бути вільні.
Мардж, так добре тебе бачити.
Поглянь на себе.
А, це. Ну, знаєш, а чому б і ні?
Проходь. Це все, що в тебе є?
Сюди.
Це все твоє?
Таке житло можна орендувати за копійки в несезон.
І дворецького?
І служницю. Вони обоє ідуть у комплекті.
Не вірю.
Тобто тут гарно.
- Вина? - Звісно.
Просто прекрасно.
Я бачив твої фото в журналі.
- Справді? - Так.
- Вони дуже гарні. - Дякую.
Насправді вони були у двох журналах.
Oggi та Le Ore.
Правда? Я бачив тільки один.
Я говорила з паном Ґрінліфом.
Він дико засмучений, як ти можеш уявити.
Ну, а як інакше?
Імовірно, він приїде сюди й поговорить з тобою.
Приїде сюди?
Він в Італії.
У Римі. Розмовляє з поліцією.
Маю надію, він приїде.
Я зроблю все, щоб допомогти.
Не думаю, що я йому дуже до вподоби.
Ну, якщо чесно, не до вподоби.
Він думає, що ти скористався ним і Дікі.
Шкода, що він так почувається.
Я ніколи не брав нічого в Дікі.
Поліція говорила з тобою?
Так, я розмовляв з інспектором...
- Равіні. - Равіні. Думаю, так його звали.
Він казав тобі про свого так званого свідка?
Того біля квартири Дікі?
Може, це правда, що він бачив Фредді й Дікі з ним.
Але що це доводить?
Що Дікі вів когось до машини. І що?
Саме так. Це не свідчить, що він убив його.
Він тобі розповідав про дорожні чеки?
- Ні. - Дікі перевів у готівку тисячі доларів
з дорожніх чеків, перш ніж залишив Палермо.
Це щось означає?
Людина, яка б збиралася вчинити самогубство, цього б не робила.
Хто про таке каже?
Равіні. Ото жахливий чоловік.
Мені він здався нормальним. Але...
Ні, я певен, що він помиляється щодо цього.
Як і я. Дікі б такого не зробив.
- Але я хвилююся за нього. - Певен, із ним усе гаразд.
Імовірно, він сидить у якомусь барі в Танжері, п'є м'ятний чай
і уявлення не має, що коїться тут.
Але він не писав тобі з Палермо, ні?
Ні. А що?
Я намагаюся зрозуміти, у якому він там був стані.
Ти писала йому?
Я не намагаюся пхати носа.
Імовірно, він просто був тоді вкрай вразливим,
після Фредді й того, як до нього поставилася поліція.
Я писала йому.
Це був не жахливий лист,
але й дуже приємним теж не був, шкода визнавати.
Ти не думаєш, що щось таке могло...
Підштовхнути його до межі?
Чесно, я не уявляю, що означала для нього.
Серйозно, хто помер?
Що?
Це житло. Це палац.
І двоє слуг.
Моя тітка.
Що?
Моя тітка Дотті, яка ростила мене
після смерті батьків в аварії, коли мені було п'ять. Вона померла.
Томе, я пожартувала.
Я не думала, що щось насправді сталося.
Думаєш, що люди, яких любиш, житимуть вічно, але це не так.
Мені шкода. І це так соромно.
Нічого. Вона прожила хороше довге життя.
Грошей небагато. Я вирішив, що буде правильним потішити себе
після того, як я прожив цю зиму, як циган.
Вона б хотіла, щоб я так вчинив, думаю.
Де ти був відтоді, як ми востаннє бачилися?
Ти зник, якщо вірити газетам.
Так, але не з Томом. Не з Дікі.
Імовірно, ти думала, що я був із ним,
але взимку я бачив його так само рідко, як і ти.
- Я витру. - О ні. Томе, вибач.
Усе гаразд. Не хвилюйся щодо цього.
Усе вже гаразд.
Не хвилюйся щодо цього. Усе добре.
Усе гаразд.
Це просто книга.
Мені слід піти у свій готель.
Ти вже забронювала кімнату?
З вокзалу. В «Академії».
«Академія». Там гарно.
Я збирався сказати, що ти можеш лишитися тут, але...
Справді?
Дякую. Я можу скасувати бронювання.
Радо подивлюся решту помешкання.
Моя кімната.
Р. Ґ.
Гарно.
Добре.
Твоя кімната.
Мені вона подобається.
Добре.
Так романтично.
Це цього вечора.
Правда? Я їх багато отримую.
Від Пеґґі Ґуґґенгайм?
Думаю, це від її дочки.
Так, «Пеґін Ґуґґенгайм».
Ми однаково маємо піти.
Не думаю, що я налаштований на це, Мардж.
Та годі. Подумай, хто там може бути.
У мене є теорія.
Дікі помінявся із кимось паспортами.
З неапольським рибалкою або римським торговцем,
тож так він зміг зникнути й зажити тихим життям.
Тому ніхто не може його знайти.
І є цей хлопець, який підробив банківські чеки.
Тому якщо поліція знайде його,
вони знатимуть, яким іменем користується Дікі.
Проблема цієї ідеї в тому, що так звана підробка була в січні,
а багато людей, які знають Дікі, бачили його в лютому.
Хто?
Ну, я бачив, наприклад.
Ти так кажеш.
Я жартую.
Я знаю.
Перепрошую.
Думаю, він мертвий.
Убитий тим, хто підробляв чеки.
Коли вийшов Oggi з моїми фото,
зі мною зв'язалися два нью-йоркських видавці щодо моєї книги.
Вона про тебе й Дікі?
Вона про Атрані. Фотоальбом.
Але моя наступна книга буде про мене й Дікі
та наше життя разом.
Ми маємо йти.
Я ще не хочу йти.
Вибачите нам?
Звісно.
Що ти робиш? Я розмовляла з людьми.
Мардж, усім цим людям байдуже до Дікі.
Ні, не байдуже. Вони хочуть знати про нього все.
Щоб відволікти їх від їхніх нудних життів. От і все.
Що ж, я не згодна.
Це непристойно — дозволяти їм використовувати Дікі так.
Мене від цього нудить.
Я вип'ю ще.
Думаю, ти вже випила достатньо.
Ходімо.
Мардж. Сюди.
Я хочу дістатися додому гондолою.
Ні.
Та ну.
Ні, на це піде вічність.
Прошу.
Будь ласка, Томмі.
Мардж. Ми на місці.
Добре, ходімо.
- Ти не взяв ключ. - Ні, не взяв, і знаєш чому?
Бо він довгий і важкий, як револьвер,
і я зазвичай не повертаюся на гондолі.
Можете повернутися?
Я не можу, пане.
Я забув ключ.
Вибачте, моя зміна скінчилася. Візьміть іншу гондолу.
Це кумедно.
Я певна, хтось пропливе повз нас.
Добре, слід просто перелізти тут і зайти спереду. У мене є той ключ.
Я не перелазитиму.
Там шпичаки.
Та годі, Мардж. Глянь. Це просто.
Гаразд, я зроблю це.
Залишиш мені своє пальто?
Тут холодно.
Дякую.
«Томмі»?
Не називай мене Томмі.
Вона сказала мені, що хоче почекати на мене там.
Я думав, усе буде гаразд, хоч вона й випила чимало.
Певно, вона послизнулася і вдарилася головою.
Вони можуть бути дуже слизькими, сходи біля каналів.
Мох.
Так.
Він у мене.
Добре.
МІНА
Як ти почуваєшся?
Жахливо. Похмілля.
Кави?
Так.
Це прийшло рано-вранці. Від пана Ґрінліфа.
БАЖАЮ ЗУСТРІТИСЯ З ТОБОЮ Е. ҐРІНЛІФ
«Бажаю зустрітися з тобою».
Це «тобою» трохи...
Паскудне?
Так. Типу того.
Так.
Мабуть, нам доведеться незабаром туди поїхати.
Ну, я не маю їхати.
Звісно, маєш. Чому ні?
Там «ти», не «ми» зрештою.
Міг мати на увазі «ви».
- Хіба? - А хіба ні?
Думаю, так.
Тоді він помилився. Він хоче бачити тебе, а не мене.
Мав надію, ти прийдеш сам.
Я бачив Мардж у Римі стільки, що з мене вистачить.
Що думаєш про неї?
Насправді я не дуже добре її знаю.
Ну, як і я.
Не здається, що вона трохи стомлює?
Часом. Думаю, вона нічого.
Думаю, від Ричарда вона хотіла одного.
Сідай.
Що ж, Томе, це дивний кінець, чи не так?
Кінець?
Ти живеш в Італії. А Ричард там, де він є.
Я говорив з поліцією в Римі. Із тим інспектором, як там його.
Равіні?
Він не сказав цього прямо,
але помітно, що він вважає, ніби Ричард убив того молодика.
Ти вважаєш, що він на таке здатен?
Ні.
А ви?
Ви знаєте свого сина значно краще, ніж я.
Але це не так. І я в цьому винен.
Я ніколи не старався пізнати його по-справжньому.
Як гадаєш,
він міг зробити щось із собою?
Я не хочу думати про це.
Певен, із ним усе гаразд.
Правда?
Як я казав поліції, він може просто десь малювати.
Із Ді Массимо? Томе, це маячня.
Ніхто навіть не чув про нього.
Думаю, Ричард його вигадав,
аби я думав, що він серйозно ставиться до малювання.
А я мав ставитися до нього серйозніше.
Яким він тобі здався, коли ти востаннє його бачив?
Він здався...
знервованим.
Якщо чесно.
Так, він і був таким в останньому листі, який ми отримали від нього.
Писав, що все гаразд, але це було не так.
Не думаю, що ви маєте полишати надію.
Я не полишив.
Поки що.
Томе.
Мартіні.
Я шукала голку й нитку.
Усе гаразд. Вони там є.
Тут каблучка Дікі.
Так, я поклав її туди.
Чому ти її кудись клав? Чому вона в тебе?
Бо він дав її мені.
Не віддав мені, а залишив на зберігання.
Про що це ти?
Коли їхав у Палермо.
Він хвилювався, що його там пограбують, думаю.
Він раніше про таке не хвилювався.
Він не бував раніше на Сицилії. Його це непокоїло, як він сказав.
Томе.
Він знав, що не повернеться.
Що?
Це тому?
Він уже знав, що збирається зробити з собою?
О боже. Маю надію, що ні.
Звісно.
Так і зроблю. Дякую, пане Ґрінліфе. Бувайте.
Що він сказав?
Ну, він думає те саме, що і я.
Він хоче, щоб ми приїхали.
Він із приватним детективом із Нью-Йорка, котрий каже, що знає тебе.
Том Ріплі.
Ви з тих людей, яких складно знайти.
Я подарував її йому на 21-річчя.
Можна глянути?
Дякую.
Гарна каблучка.
Можна вас на хвилинку?
Звісно.
Вибачте нам.
То звідкіля у вас гроші, Томе?
І яким чином у вас опинилася та каблучка?
За дурня мене маєте? Чи за сліпого?
Ви вбили Дікі, так?
Ви вбили їх обох.
Отже, пане Ріплі...
розкажіть мені про Дікі.
Не зовсім розумію, про що ви.
Я прошу вас оповісти мені все, що ви знаєте про нього... як про людину.
Я триматиму це в таємниці.
Ну гаразд.
Він із заможної родини, як вам відомо.
Приїхав у Європу багато років тому, щоб утекти від неї.
Казав, що хоче бути письменником.
Але так нічого й не написав.
Казав, що хоче буде маляром.
Проте знав, що й ним йому не бути.
Він запитував себе, чи зможе бодай у чомусь досягти успіху.
Усе в ньому було вдаваним.
Він розумів що був... украй неталановитим.
Він знав, що батько незадоволений ним.
І це дуже його пригнічувало.
Він знав, що Мардж кохає його,
та сам не може дати їй таке кохання, якого вона від нього хотіла.
І вона розуміла чому.
А він знав, що вона розуміє.
То чому?
Бо він кохав мене.
Зізнався мені в коханні у Санремо.
Тому він поїхав туди зі мною, а не з Мардж.
Аби сказати мені, що хоче бути зі мною.
А ви йому що мовили?
Дещо жахливе.
Сказав, що він жалюгідний
і що я більше не хочу з ним знатися.
Я шкодую, що сказав це.
Це його ранило.
Гадаєте, це він убив Фредді Майлза?
Я вже не певний, що він його не вбивав.
Думаєте, він укоротив собі віку?
Боюся, що він міг так учинити.
Думаю, він це зробив.
А тепер, після ваших слів, я краще розумію його мотиви.
СИНЬЙОРІ СИЛЬВАНІ БУФФІ ВІА ДІ МОНСЕРРАТО, 34 – РИМ
Нам відомі наступні факти.
Востаннє вашого сина бачили,
коли він виїжджав з готелю «Савона» в Палермо.
Клерк за стійкою реєстрації сказав, що він питав про пороми до Тунісу.
Можемо припустити, що туди він і подався.
Клерк також повідомив, що він здавався пригніченим, зневіреним.
А після цього його вже ніхто не бачив.
І він не виходив на зв'язок.
Окрім одного листа його орендодавиці в Римі,
яка, занепокоєна його станом,
передала листа інспекторові Равіні, а той дав його мені, щоб передати вам.
Його було надіслано з Палермо 27 січня,
ввечері, коли він відплив до Тунісу.
Записів про прибуття його туди немає.
Тож десь між Сицилією й Північною Африкою на поромі,
посеред ночі,
щось трапилося.
Орендодавиця не розмовляє англійською, тому він написав листа італійською.
Томе, будь ласка, прочитайте листа панові Ґрінліфу.
«Люба синьйоро Буффі,
маю надію, у вас усе гаразд.
І даруйте, що я пишу це, замість того, щоб особисто поговорити з вами.
Я вирішив не знімати квартиру.
Вона мені подобається.
Я вдячний за все, що ви робили для мене, щоб я там почувався, як удома.
Але я не повернуся до Риму.
Мені дуже шкода, що я просто так зникаю,
тому я вклав сюди трохи грошей, щоб покрити витрати, які ви понесете
через порожню квартиру, поки не зможете її здати.
Що стосується речей у квартирі: мого одягу, книжок чи приладдя для малювання,
ви можете продати їх або викинути.
Ви точно захочете викинути мої картини.
Вони нічого не варті».
Я не дуже про це задумувалася.
Поки не прочитала ці історії в газетах, що він зник.
«Там також є листи,
як особисті від сім'ї і друзів,
так і ділова кореспонденція, банківські листи тощо.
Ви можете їх усі викинути. Вони мені більше не потрібні.
Куди я їду?
Я не певен щодо цього чи щодо того, що робитиму.
Якщо чесно, почуваюся трохи загубленим.
Я знаю причини, та не обтяжуватиму вас ними,
тільки скажу, що глибоко шкодую
про деякі речі, які сталися,
ті, які я скоїв.
Дякую, що були зі мною такою люб'язною.
Ви одна з небагатьох, хто був.
Щиро ваш...
Ричард».
Що ж, думаю, це робить усе вкрай ясним.
Будь ласка, передайте мою любов і співчуття пані Ґрінліф.
Добре.
Ти маєш взяти її.
Ні, я не можу.
Так, можеш і мусиш. Він не боявся, що її вкрадуть.
Він знав, що не повернеться. Тому й дав її тобі. Бери.
- Ви певні? - Певен.
Якби він хотів, щоб вона була в мене, то сказав би це.
- Дякую. - Дякую тобі, Томе.
Мені шкода, що були миті, коли я сумнівався у твоїх мотивах,
зараз я бачу, що той щирий юнак, якого я зустрів у Нью-Йорку,
і є ти, і я бажаю тобі всього найкращого.
- Дякую. - Бережи себе.
Ти в нормі?
Буду в нормі.
Поїдеш додому?
Думаю, що так. Думаю, пора.
Що ж...
дбай про себе, Мардж.
І ти теж.
Який похмурий день.
Ідеально.
Отож, як воно?
Думаю, ти будеш задоволений.
ПАН Т. ФЕНШОУ БРИТАНСЬКИЙ ПАСПОРТ
Дуже добре.
Паскаль давно у справі.
Мені подобається ім'я.
Тімоті Феншоу.
СИНЬЙОР ТІМОТІ ФЕНШОУ АМЕРИКАН ЕКСПРЕС — ВЕНЕЦІЯ
ПІКАССО
МОЄ АТРАНІ МАРДЖОРІ ШЕРВУД
З НАЙКРАЩИМИ ПОБАЖАННЯМИ, МАРДЖ
РИЧАРДОВІ ҐРІНЛІФУ, З ЯКИМ Я ДІЛИЛА СОН НАЯВУ ПРО АТРАНІ
Том.
Том?
Який Том?
Том Ріплі.
По буквах.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк