Svar rett eller galt.
Er "Ali" i tittelen den walisiske fotballtreneren?
- Galt. - Ja.
Det blir to poeng. Og nå til Carl...
I natt våknet jeg midt på natten.
To poeng. Da har rødt seks poeng!
Jeg var oppe i hele natt.
Da går vi til gult som skal snurre.
Når det er leggetid, sier kroppen min: "Nei, vil ikke!"
"Vil ikke."
Så kaster jeg meg timevis rundt i sengen
og kjemper med en hel masse greier.
Skal vi synge litt?
Angst.
Skam.
Smerte.
Alle mulige følelser vi mennesker har.
Jeg blir snart 50.
Jeg er far til fire. Og har en kjærlig kone.
Det er utrolig hvordan livet har blitt.
Men det føles som om fortiden har meg i sitt grep.
Robbie!
Noe må gi etter.
ROBBIE HAR BLITT FILMET I KULISSENE GJENNOM TRE TIÅR
DET FINS FLERE TUSEN TIMER OPPTAK HAN ALDRI HAR SETT
FØR NÅ
Kom igjen, du klarer det!
Kom igjen!
- Klar? - Jeg er dritflink til dette!
Du er en av verdens mestselgende soloartister.
- En verdenskjent entertainer... - Platinaplater, utsolgte hus...
Fortsett å si hvor jævla bra jeg er.
Jeg er så jævla rusa!
Vil dere se meg bekjempe Liam?
Se om du kan gjøre ditt beste nå!
Jeg er Robbie Williams!
Jeg prøver å rette opp vrakskadene fra fortiden.
DEL 1: DESTRUKTIVE VANER
Og jeg har valgt en litt spesiell måte å utdrive demonene på.
Hvorfor gjør vi det her?
Jeg er en eremitt. Er jeg ikke på scenen, er jeg i senga.
- Så derfor er vi her. - Ja.
Ja.
Kan vi begynne?
Som liten var jeg ganske... dum.
Kunne ikke stave.
Kunne ikke regne.
Kamera går.
Jeg sluttet på skolen da jeg var 16, helt uten kvalifikasjoner
og ble med i et boyband
som skulle bli en engelsk versjon av New Kids on the Block.
Fire, tre, to, én.
Fantastisk!
Publikum elsket dere! Hvor lenge har dere danset sammen?
I om lag tre måneder.
Har dere danset noe før?
Jeg danset vel bare på lokale diskotek og sånn.
Men nok til å holde tritt med den gjengen her.
Fy flate!
Se på meg!
Jeg ser så jævlig ung ut.
Jeg var babyen i bandet.
Og trivdes sammen med de andre.
Jeg så på dem som eldre brødre. De var jo 20, 21, 22 år.
Når du er 16, er det en stor forskjell.
Jeg måtte jo bare se opp til Gaz.
Han var kapteinen.
Hvor mange sanger har dere nå?
GARY BARLOW, LÅTSKRIVER
Vi har vel en 30 låter.
Hver uke kommer Gary med nye låter,
og vi lærer stadig nye dansetrinn.
I den første tiden med Take That hadde vi mye moro.
Det var gøy, spennende, ga masse energi.
Det var på vei til å bli noe.
Noe stort!
Og så ble det helt enormt.
Det er rolig her nå, men dere skulle sett for 20 minutter siden.
De er det hotteste nye bandet i Storbritannia.
...den mest populære siden Beatles!
Take That!
Jentene sier de har hatt sitt livs beste kveld.
Suksessen ga jo en følelse av å ha...
Men den ble underminert av...
Bilder av dere henger på alle soverom og folk er ville etter dere.
Er det fortsatt moro?
Det er fortsatt gøy.
Jeg våkner opp og klyper meg i armen.
"Er alt dette virkelig?" Og det er det jo ikke.
- For vi er ikke her, er vi? - Nemlig.
Sett utenfra var jeg full av kjekkaseri
og prøvde å være på høyden.
Men det var
å bli kastet rett ut i en voksen...
...verden.
Noe jeg ikke var rede til.
Takk for i kveld!
Arbeidspresset var enormt.
Nå gjør vi det.
Så drar vi dit.
Vi hadde ikke fem minutter fri.
De hyler slik fordi Elvis også er her.
Nå skal vi gjøre et intervju i Radio 1.
Håper det blir gøy.
I dag har vi en helt spesiell utgave av Rockland .
Som vi lovet for noen uker siden
har vi alle fem medlemmene av Take That i studio.
Gary, Howard, Jason, Robbie og Mark.
Det går bra for dere. Gratulerer med listeplasseringene.
Hvordan påvirker det hverdagen når dere våkner opp?
For å være helt ærlig, så våkner jeg iblant og tenker:
"Hvor er jeg? Hva skal vi? Hva heter jeg?"
Ja, svar oss på det. Hva heter du?
Jeg heter Robbie.
Jeg er med i Take That, og synger og danser.
Det var et veldig uvanlig liv.
Rundt oss hadde vi en veldig intens atmosfære.
Som i en trykkoker.
Ikke for å skryte, men det går veldig bra.
Men det kan ta slutt når som helst. Alle de vi smiler til...
Så jeg er jordnær og ydmyk.
Nei, du er ikke! Du er blasert...
Skikkelig arrogant.
Det er du.
Da jeg var rundt 19 år,
begynte jeg å tenke mer over hva det var som foregikk.
Altfor mange intervjuer og opptredener.
En masse land å reise til, og så på'n igjen.
Mark våknet halv seks.
Og jeg rundt kvart på seks, seks.
Vi får ikke sove. Jetlag. Hva trenger man det til?
Fansen var som gale.
Det var så intenst!
En!
Dessuten utstrålte Gaz noe trygt og selvsikkert.
I tillegg til...
...noe kaldt.
Dette er tekstheftet mitt. Snålt å se på det nå.
Her er alle låtene jeg har skrevet.
Iblant markerer en stjerne i margen
at den var med på en plate.
Ikke verst!
Det virket som om det var kun én person som gjaldt i Take That.
Nemlig Gary Barlow.
Alt dreide seg om ham.
For et ungt menneske er det lett å bli sjalu på sånt.
Så en stor del av meg hatet ham.
En, to, tre. "Hei, vi er Take That."
- Greit? - Ta det du.
Ok.
Hei, jeg heter Rob og har det bra. Følg med om du vil ha mer.
Skal jeg ta det?
- Det er greit. - Gaz, vil du sitte foran?
Jeg dro hjem etterpå og tenkte: "Dette er litt snålt."
"Ubehagelig."
Som hentet fra Fluenes herre .
Rock'n roll!
Jeg var ikke klar til å takle
dynamikken i bandet i så ung alder.
Det var da
det begynte å gå galt for meg.
Folk ser på oss som "gutta fra nabohuset", og det er vi pussig nok fremdeles.
Bare at vi er naboene til Lord Lichfield.
Med jacuzzi og servering...
Kelner? Kelner!
Hjertelig takk.
Jeg gikk på by'n i går, og kom hjem kl. 06.
Må jo feste litt når man er ung.
Vi har det helt konge her, så...
Jeg må ha noe å drekke!
- Du er jo helt gira. - Nå satte du ham i gang.
Jeg helte bensin på bålet
ved å putte i meg alt jeg fikk fatt i.
Ecstasy, kokain, alkohol...
Kunne ikke ta en hel!
Jeg kunne drikke en flaske vodka per dag før prøvene.
Det skjedde om lag hver kveld.
MITT FYLLE-HELVETE
Det ble holdt møter med meg,
litt sånn "du må oppføre deg"-møter.
Hva er det beste med å være her?
Å se hvor overrasket folk blir når de får se meg.
Stå bak som en Glastonbury-gærning!
En Glastonbury-gærning!
En av dem som er med i It'll Be Alright on the Night på tv .
Det ble nok sett på som at jeg lot de andre i stikken.
Spesielt der i Glastonbury.
...anarki!
De sa: "Sånn kan man ikke oppføre seg i et boyband."
Jeg har absolutt ikke noe interessant å si.
Noe som er...
litt forstyrrende.
At man mente
jeg ikke var i stand til å fylle rollen
man forventet av meg, var tydelig.
En dag jeg kom til prøver
sa de i lunsjpausen: "Rob, vi må ha et bandmøte."
Og jeg sa til gutta at jeg ikke ville være med lenger.
De sa: "Vi skal se om vi fikser å gjøre turneen med bare fire."
"Hva mener du?"
Og til slutt
endte det med at jeg...
...forlot Take That.
Og nå til bandet minus én.
Take That er utvilsomt Storbritannias største popgruppe siden Beatles.
Men da de kom til i BBC i dag for opptak til Top of the Pops ,
møtte bare fire frem.
Er dere sinte på Robbie?
Ja!
Vil du høre på musikken hans om han går solo?
Nei.
Hadde du en plan?
Jeg tror planen besto i...
"Vær destruktiv."
Jeg flyttet til London som en berømt 21-åring,
og jeg bare festet.
Hadde ingen styring.
Ikke noe å leve for.
Mange dager gikk bort på å være i bakrus.
Jeg visste ikke lenger hvem jeg var.
Ble noen jeg ikke lenger kjente igjen.
Samtidig ville jeg få noe ut av livet.
Oppnå noe. Bli til noen.
Men jeg gjorde ikke noe for det.
Jeg gikk på Groucho, tok kokain.
Hva hadde du blitt om du ikke var musiker?
Fotballspiller?
Vet ikke helt. Kanskje grisebonde.
Jeg trengte hjelp fra noen til å få styr på tankene og alt
jeg hadde i hodet mitt.
1997 FØRSTE ALBUM SPILLES INN
Hvem er du?
Jeg heter Guy og er...
Robs musikkleder og produsent.
Hva innebærer det?
Hvor mye film har du?
- Aldri fred å få. - Aldri fred å få!
Jeg ville lage et album, men jeg ante ikke hvordan.
Jeg fikk tilsendt en liste med navn på folk.
Ett av dem var Guy Chambers, og jeg sa "ham".
Han var utøvende musiker,
men vurderte å bli lærer fordi ting gikk litt tregt.
Og hadde en lekkasje i taket han ikke hadde råd til å reparere.
Så vi trengte hverandre.
- Bra opptak? - Ja.
- Ja? - Veldig bra.
- Du burde ta deg en liten pause. - Ja.
Ta deg en pause. Gå en liten tur ut.
Jeg henter jakken min.
Jeg tror heller jeg setter meg litt.
Greit.
Å stå så lenge har gjort meg dårlig.
Sitter jeg, så går det bra.
Life Thru a Lens, mitt første soloalbum,
ble skrevet på 12 dager, da jeg fant Guy.
Jeg syntes vi hadde fått til noe bra.
Men vi ser her en som er i fritt fall.
Avhengig av kokain og alkohol.
Jeg var ute av stand til å hjelpe meg selv.
Jeg kunne ikke stoppe.
Går det bra?
Ja da.
Det var ikke mulig å føle seg noe annet enn bakfull.
Og samtidig føler du deg ikke bakfull fordi
du allerede er i gang med
å bygge opp til den neste.
Jeg er full som et null.
Jeg låter flott etter så mange glass.
- Vi har vært flinke. Hurra! - Hurra!
Mer ananas!
Jeg visste jo
da jeg traff ham, at han drakk og hadde skjelven.
Han levde et liv på kanten, og kunne være...
- Krevende? - Ja, absolutt.
Veldig krevende.
Helvete.
Dette er det som er vanskeligst å se på.
På grunn av
det jeg drev på med.
Nå det siste året har jeg
rotet bort tiden min på jeg vet ikke hva.
Jeg har problemer med å gi intervjuer i ett sett.
For jeg vet ikke hva jeg skal si eller ikke si.
MTV-GJEST IKKE FORSTYRR
Jeg er... Jeg tror ikke på meg selv.
Jeg trives ikke i mitt eget selskap for tiden.
Robbie Williams er i studio!
Jeg har sluppet en ny single.
- Står til? - Nevnte jeg det?
Jeg har det bra, vi setter denne her .
Bare bra, hva med deg?
- Alle visste jeg hadde problemer. - Og dere?
Men jeg ga litt blaffen.
Det var nå ingen vei tilbake.
Og... Jeg trengte voksne rundt meg.
Jeg hadde ingen styring på livet mitt.
Men manageren min skjønte hva jeg behøvde.
Jeg måtte tas hånd om og gå i rehab.
Robbie, hvordan har du det?
Ny singel, "Lazy Days", slippes 14. juli. Den er råbra!
Har du noe å si til fansen som er bekymret?
Ingen grunn til det, jeg har det bra. Men hvorfor så lite folk her?
Da Michael Barrymore var i vansker, møtte flere tusen fram.
Ha det!
Det er tøft å se på.
Å bli minnet om det.
Jeg tror roten til alt det mørke ligger i at
det ble for mye og for tidlig.
Men selv om jeg der og da ikke visste hvordan jeg skulle leve...
...betydde ikke det at jeg ikke kunne.
Man vil jo ikke være en has-been som 23-åring.
Du skal få godteri.
Og det måtte føre til noe,
for hva ellers?
"Ren og fin i seksti dager"?
Bra, hva?
Dødsens fin!
For meg så ble det mest en gå-ned-i-vekt-kur.
Ingen merket at jeg kun spiste en banan per dag.
Da 30 dager var omme, og det gikk mot 60 dager,
begynte jeg å bli stressa.
Gi meg en linje...
Er det min bil?
Jeg følte meg plutselig mer levende.
- Vær så god! - Robbie!
Og det på bare 60 dager.
- Si det på spansk. - På spansk?
Der er jeg full av liv.
Robbie er tilbake.
Robbie er tilbake!
To år var gått siden Take That.
Jeg hadde ventet lenge og måtte i gang igjen.
1997 FØRSTE SOLOALBUM SLIPPES
Her sitter jeg backstage
og bare stresser.
"Er jeg stor nok? Er jeg nok?" Alt sånt.
Ikke kall det comeback!
Kom igjen!
Robbie!
I to år glemte jeg hvorfor jeg driver med dette.
Hvorfor jeg opptrer.
Det er ikke for pengene eller rosende kritikker.
Jeg vil underholde. Det er det jeg vil.
Her skjer det noe spennende. Jeg lærer å bli en entertainer.
En folk hadde lyst til å komme og se.
Men plateselskapet forlangte å få noe igjen for investeringen.
Albumet ble sluppet og ble solgt i totalt 33 000 eksemplarer.
Det var mye som sto på spill,
for alt hvilte på mine skuldre.
Tusen takk!
EGOET HAR LANDET
- Var det ræva i går? - Ja.
- Er det ræva hver kveld? - Nei. En av låtene er litt problem.
Jeg bare prøver å hjelpe deg så den treffer litt bedre.
- Takk skal du ha. - Så det er bare den låta?
"Old Before I Die" sitter heller ikke alltid like bra.
På det punktet i konserten er du skikkelig gira.
Du bør lytte mer til hva de andre gjør.
For alle gjør sine ting bra.
Du bør tenke: "Ja, seff, jeg er en del av et flott band."
- Det stemmer ikke. - Du må lytte.
- Greit. - For iblant er du...
Du er ikke alltid...
Nå lurer på hvordan du skal få sagt det.
Nei da.
- Bare si det som du vil. - Det er bare at...
Du gir hundre prosent til publikum.
Ikke: "Jeg må fokusere på å være vokalist..."
Nå skal jeg på scenen om fem minutter. Vet du det?
- Hva er det du vil? Kutt ut. - Skal du ha på deg det?
- Ja. - Du ser dust ut.
Gå ut der full av selvtillit nå.
Karrieren min sto nå ved stupet.
Jeg hadde forsøkt med flere singler.
Det ville ikke funke lenger.
Det ble sendt rundt et internt notat.
Jeg skulle droppes.
Når man stirrer ned i avgrunnen,
er det kanskje en selv man ser der nede.
Tror jeg vet hva du mener.
Stans litt nå.
Det ser ut som om løpet er kjørt for unge Williams.
Så flott vær!
Men i baklommen hadde jeg noe på lur.
"Angels".
Så ble "Angels" sluppet, og gudskjelov for det,
for det endret alt.
Han er tilbake. Han er live og bedre enn før. Robbie Williams!
...klatrer nå på listene...
Nå bare funket alt.
Man følte dette var stort.
Den gikk opp som en rakett.
Nå har vi en hit i Sverige.
Derfor drar vi til Sverige, for jeg har en hit.
Både platesalg og billettsalg vokste.
Nederlaget slapp taket, og jeg var nå klar til å erobre verden.
Åpne vinduet. Få høre dem.
Fy flate!
Er det alltid slik utenfor vinduet på radiostasjoner
at jentene står og hyler og skriker?
- Det gjør de selv utenfor myntvaskeriet! - Og hjemme?
Ønsker du iblant du hadde et normalt liv?
Jeg har et normalt liv.
Aner ikke hva som er så spesielt med den låta.
Men hva det nå er, så har den noe.
Tusen takk!
Hei, Rob.
Det er ikke sølvplate...
Og ikke gullplate...
Men platina!
Han har fått platinaplate!
Jeg er helt i sjokk!
Herlig.
Jeg har en karriere!
Tusen takk.
Robbie?
Det var bra!
Kjent som den meste rocka byen i Surrey.
Ja, visst faen.
- Sant? - Ja.
Enrique?
Han var flott, hva?
Suksess betydde helt klart det samme som lykke.
- Hva skal jeg si? - Det var råbra.
Det var andre forsøk på å ta en bit av eplet.
Take That var det første.
Dette det andre.
Bra jobba.
- Flott. - Takk.
Nå var jeg popstjerne.
Nå er jeg det helt... Helt og holdent...
Her får Peter Snow en autograf av Robbie.
- Det svinger mot venstre. - "Venstre"?
Greit. All Saints.
Kjendistilværelsen er en lekegrind.
Jeg visste ikke helt hva min rolle var,
men jeg ville være med.
Navn og alder.
Nicole Appleton, 23 år gammel.
Hva sier du til en kveld med Robbie Williams?
Har jeg hatt!
Nicole Appleton er med i gruppen All Saints.
De som smiler litt mindre enn Spice Girls.
- Skal jeg bytte den med min? - Ja, kult.
- Skal jeg? - Ja!
Våre veier endte opp med å krysse hverandre
og vi innledet et forhold.
Hun var snill, morsom og søt. Ei jente med en god sjel.
Nå, med forholdet til Nic,
var det veldig viktig for meg
å prøve å bli mannen jeg burde være.
Livet mitt var fullt av slike mirakler.
Dere vet når alt bare føles riktig?
Det gjør det nå i kveld!
Jeg har det så bra!
Ikke se til venstre, ikke se til høyre.
Bare kjør rett på.
1988 JAMAICA JOBBING MED ALBUM NR 2
Hei. Hvilken dato har vi?
- Den 19. januar. - 19. januar.
I et nytt år, 1998.
Og vi er på Jake's Place på Jamaica.
Vi fløy inn fra Gatwick i går, Guy og jeg. Si hei.
- Hei, Rob. - Hei, kompis.
Bli med meg.
Vi har med oss eget studio.
Et lite 8-spors. Så vi kan gjøre opptak her.
Her står det trygt, bak lås og slå.
Fløtt deg litt.
Vil ikke ha det stygge trynet ditt i videoen.
Fy, så blek jeg er.
Det er du jo også.
Han er fra Surrey.
Det fins noe som heter "den vanskelige andreplaten"-syndromet.
Men jeg følte ikke det med Guy.
Jeg tror det vi drev på med gjorde ham tent også.
Legg deg på minne at jeg vil deg finne
Jeg synger med et smil
Han var min storebror,
min musikklærer,
og jeg var eleven.
Det der er bra.
Som dere ser, så øsregner det.
Skynd deg, Rob. Utstyret må ikke bli vått.
Vi kom veldig nær hverandre, Guy og jeg, i disse dagene.
Siste nytt fra Jamaica...
Dag sju.
Og...
...det var en herlig måte å bruke sin tid på.
Er fint her, hva?
Her får vi sikkert masse inspirasjon.
Helt utrolig.
Dette er et av de vakreste stedene jeg har sett.
- Ja. - Et av dem.
Har du vært i Rhyl?
I Wales. Det ligner veldig på dette.
Hvor er telefonen?
Hallo?
Er det deg, Nicky?
Det er Guy.
Hun er i telefonen.
- Er hun? - Ja.
- Kan jeg la det stå her? - Ja da.
Guy lar videokameraet stå her.
Jeg ser ut på den mest fantastiske utsikten
jeg noen gang har sett.
Jeg tuller ikke. Jeg kommer inn her,
vi er en 900 meter oppe i fjellene,
og får se skog overalt.
Jeg ser helt til Kingston. Nei, jeg tuller ikke.
Jeg kom inn her og ble vist rundt,
gikk ut på verandaen og fikk tårer i øynene.
Ja. Og...
Jeg er...
Jeg føler meg så...stolt.
Her er jeg som en liten unge.
Som snakker med mor.
Om det jeg opplever og...
For egentlig...
...er jeg fortsatt et barn.
Jeg var 16 år da jeg ble med i Take That.
Og jeg tror at hva vi her ser er en litt skakkjørt tenåring
som prøver å rette opp vrakrestene fra fortiden.
Men jeg kunne ikke gi slipp på det.
"Har du fått en smell?"
"Har du fått en smell
av de du... møtte på din vei?"
- "Og som du lot stå igjen." - Nei, det må rime.
"Har du nå tatt farvel?"
Her tror jeg minnene fra tiden i gruppen
påvirkes av hvordan jeg hadde det der og da.
Så man kan bare tenke seg
hva denne karen føler.
Du vet vel jeg deg hater
Du vet det vel
Du vet vel jeg deg hater
Er du fortsatt her?
Er du ennå ikke dau?
Hvordan får du sove?
- Vet du hva? - Hva da?
Jeg liker ikke refrenget.
- At det er så... muntert? - Ja.
Det skal ikke være muntert. Det låter ikke bra når jeg synger.
Jeg vil ha det like mørkt som verset.
For jeg er ikke ironisk eller...
Men dødsens alvorlig. Jeg hater de bitchene.
Hvordan får du sove? Hvordan kan du le?
Hvordan kan du gråte? Hvordan kan du lyve?
Hvordan kan du berøre? Hvordan kan du føle?
Hvordan kan du hindre meg i...
Sinne. Ren gift!
Spytt.
Kult.
Ja, jeg ser det.
Teddybjørn!
Kom, kryp opp i sengen.
Sett fra deg koppen og kryp oppi. Gi meg en klem.
Hei, pappa.
Jeg snakker om bandet jeg var med i.
- Kan jeg spørre om noe? - Ja.
Hvem hatet du mest og hvorfor?
Hvem jeg hatet mest?
Jeg mislikte Gary mest
fordi han
var utpekt til
å få alt og en karriere.
Jeg ville la ham få svi.
Jeg ville...
- Hva da? - Hevne meg.
Ved å få den karrieren
som han skulle ha hatt.
Her er en låt om en gjeng
jeg pleide å være mye sammen med.
Den gjengen het Take That.
Vi var fem stykker. En av dem var ganske liten.
Og én hadde en mopp på hodet.
Det må jeg minne dere på.
En annen hadde hanekam, en skikkelig dust.
Og én så omtrent slik ut.
Hør nå.
Jeg hører noen burop der nede,
de liker visst Gary Barlow.
Men han selger ikke plater mer, jenter!
Bare innse det, han er dau!
Jeg er lei for at jeg var sånn mot Gary.
Ingen overlever berømmelse som ung uten skader.
Årene med å finne seg selv, bli mer moden og voksen...
...som alle andre har, tas fra en.
Nicky?
Skal vi gifte oss?
"Ja"?
Flott.
Greit. Ha det!
Jeg antar at jeg her prøver å overbevise meg selv om
at jeg var rede til å ta ansvar.
Men var det ikke.
Jeg var hjelpeløs.
Og ute av stand til å tilby meg selv som partner.
- Tar du deg av lyden? - Ja.
Forholdet til Nic tok slutt noen måneder senere.
Slå av kameraet.
Her er det litt trafikk.
Er vel derfor han skal.
- Helt utrolig. - Se her!
De svømmer i...
- Fy faen! Det er... - Gjørme.
Jeg var som et barn i de voksnes verden.
Jeg skal opptre her i Glastonbury. Og aner ikke hvordan det blir.
Her er...
88 000 mennesker.
Det sto om kredibilitet.
Så langt min aller største konsert.
Kom igjen!
La oss gå og ta dem!
Jeg er vettskremt.
Helt vettskremt.
Dette kunne gå skikkelig skeis.
Jeg er fortsatt litt slik "Jeg er Rob fra Stoke-on-Trent."
"En 16-åring."
Her er det store sjanser for at jeg kan bli avslørt.
Om dere vil!
Men takk og lov,
så tok de godt imot meg!
Meg.
Bobbins fra Take That.
Hvordan det føles å ha tusener av mennesker
synge i kor teksten som du skrev?
Det er berusende.
Det føltes som om det var dette jeg skulle drive med.
Men så innså jeg, ubevisst eller ikke,
"jeg kan ikke snu".
"Jeg er på et løpsk tog."
Dette ville bare bli større og større.
Jeg gleder meg ikke til å se videre.
Hvordan skulle jeg håndtere
det som nå kom?
Tekst: Martin Bjørlo