365.000 fans på vej til den hidtil største popkoncert i England.
Grunden? Denne mand skulle underholde dem.
Han er det største navn i britisk musik denne weekend.
Det er hans weekend.
Robbie Williams spiller på Knebworth tre aftener i træk.
Robbie-manien breder sig. Er du ikke Robbie-fan, så bare bliv væk.
KNEBWORTH, ENGLAND
3. AUGUST 2003
Det var mit livs største oplevelse at spille på Knebworth.
Det var et tæppe af mennesker.
Det var seismisk.
Dette er højdepunktet i min karriere.
Alting har bygget op til det her.
Jeg føler, at jeg er i centrum af popkulturens verden lige nu.
Tak, fordi I gjorde min drøm virkelig, Knebworth!
Robbie!
Der er blevet skrevet meget lort om mig næsten hver uge.
Jeg vil have, at I husker en ting. Det her er Robbie Williams.
Det her er min levevej. Lige her.
Jeg er sanger. Jeg er sangskriver. Og jeg er den fødte entertainer.
Det er det her, jeg gør.
Tak!
Jeg havde lige haft den største oplevelse i mit liv på Knebworth,
og den første linje i NME -anmeldelsen lød:
"Her er det. Prolle-England i mikrokosmos."
Jeg prøver at få selvværd ved at udføre mit arbejde,
mens jeg får at vide og læser om mig selv
eller hører i radio og tv, at jeg er det rene lort.
Jeg vil bare føle ægte kærlighed
Mærke det hjem, jeg bor i
Jeg troede på min omtale,
men det blev skrevet af den britiske presse.
DEL TRE CLOSE ENCOUNTERS
Ja!
Giv Teddy en hånd!
- Vi har mere kage. - Kom her, Ted.
Vil I se den kage, I har lavet?
Jeg havde ikke lyst til det her i dag.
Der var
flere ting, jeg ikke ville se i øjnene.
Hvad ligger der foran dig?
Jeg skal se en,
der får et nervøst sammenbrud.
- Optager den? - Ja.
Hej og velkommen.
3. MARTS 2005
Jeg hedder Robbie Williams. Det her er mit lydstudie,
hvor vi har indspillet et album med arbejdstitlen Intensive Care .
Med Guy styrede jeg ikke selv tingene musikalsk.
Det er Stephen.
PRODUCER/MEDKOMPONIST
En pseudo-intellektuel Noddy Holder.
Men Stephen er en musikalsk mentor,
som giver mig mulighed for at finde ind til midt inderste jeg.
Det føltes nyt og befriende.
Jeg prøvede at finde en anden måde at gøre det hele på igen.
Min nye udgivelse er meget anderledes, og...
Det vil lyde respektløst mod dem, jeg arbejdede med før.
- Men det føles faktisk... - Bedre?
Det føles som min første soloplade.
Med Intensive Care besluttede jeg at tage på turné.
Og den turné er vanvittigt stor.
Filmer du?
INSPEKTION AF SCENE
OKTOBER 2005
- Close Encounters, ikke? - Det kan vi kalde turnéen.
Hvad er din første "impression"?
Jeg lavede en af Margaret Thatcher, da jeg var barn.
Og Frank Spencer. Det er alle klassikere.
Fantastisk, ikke? Det ligner et rumskib.
- Jeg kasserer det, okay. - Alt vel, drenge?
- Er de solide? - Jeg kan stå på dem, og jeg er stor.
- Godt. Så er den løsnet. - Ja...
Gamle numre, der falder dig ind: "Let Me Entertain You"...
PERSONLIG MANAGER
... "Angels". Stephen?
Knebworth er det mest berømte og mest hyldede øjeblik
i mit professionelle liv, men den turné var endnu større.
- "Feel". - Selvfølgelig.
Jeg brugte 93 lastbiler. 93 lastbiler til min scene.
Og dengang tænkte jeg: "Jeg har 93 lastbiler."
Den turné er højdepunktet af min succes.
Jeg havde mit eget jetfly, hvor der stod "RW" på bagsiden.
Lidt husholdning.
Og sandwicher.
Det her er Elton Johns fly, ikke? Jeg ved det godt.
Det var pokkers.
Så du er glad for det?
Jeg fniser stadig.
Ja!
Vent, til du ser det her.
Jonny er min bedste ven.
Han er en del af Stoke-on-Trent, som fulgte med mig overalt.
Han fik mig til at grine og gjorde mig tryg,
som om der stadig eksisterede en del af mig fra tiden før Take That.
- Tak. - Godt gået, knægt.
- Tak. - Godt klaret, Jose.
Er det ikke fantastisk?
- Forbløffende, ikke? - Jo.
Det er så godt. Han er megarig.
På en turné tror folk, man kommer til Rom og bliver filmet på Den Spanske Trappe
eller tager på Louvre.
9. JUNI 2006
Men det er ikke, som man tror. Der er ingen normalitet.
Det er altid pudsigt, når lille Rob står foran alle dem, som tilbeder ham.
- Det er skørt, men... - Det er hans job.
Og han er den bedste til det.
Det her skal David bruge for at klare showet.
- Robs manager. - Han har allerede fået fire.
Hvor får han den afhængighed fra?
Jeg havde fantastisk støtte.
Jeg havde David, min manager,
jeg havde Josie, og jeg havde min ven Jonny.
Gode og ærlige mennesker. Så ærlige, de nu kunne være.
Der er stadig et forhold, hvor jeg er chefen.
Er du klar, Rob?
Jeg ville ønske, jeg havde et andet job.
Han er klar!
Er det her det mest nervøse, jeg nogensinde har været?
Jeg kan lide det.
Det er godt.
Er det her det smukkeste, jeg nogensinde har været? Knægt?
Ja.
Hey! To drenge fra Stoke-on-Trent. Hvem havde troet det?
Lad os få den første koncert overstået og flyve med et flot fly hjem.
Hvad siger I til det? Nu gør vi det. Lad os give dem et godt show.
Elvis, giv mig accepten af det, jeg ikke kan ændre,
modet til at ændre det, jeg kan, og visdommen til at se forskel.
Okay, bande!
Dette er ikke en øvelse.
Klar til affyring.
Robbie! Robbie!
Har I set, hvor stort her er?
Hvorfor startede vi ikke bare turnéen i forsamlingshuset?
Du ser smuk ud i aften, Dublin!
Hvor mange mennesker i hele verden kan gå på scenen på et stadion
og få 80.000 mennesker til at råbe "du er den bedste"?
Det er unaturligt.
Reaktionen på det må være...
Derfor er så mange kendte mennesker skøre.
DAG 13
Hvor er I fra? London?
- Holland! - Robbie!
- Hej! - Vi har lavet en ny sang.
Der udkommer snart et nyt album.
Vi øver os på det for allerførste gang.
Ingen har hørt den her sang endnu. Ikke engang mig, og jeg skrev den!
Sangen hedder "Rudebox", og jeg tror,
det bliver min største sang.
Måske skal I høre den et par gange.
Men det bliver min største sang. Ikke sandt, Dave?
Større end "Angels"? Ja? Større end "Angels".
Samtidig med Close Encounters-turnéen lavede jeg endnu et album.
For at se, hvad det ville føre til uden Guy Chambers.
Den hedder "Rudebox," og jeg håber, I kan lide den.
På Intensive Care fik jeg lov til at lave det, jeg syntes, var interessant.
Det var spændende for mig, og jeg søgte et nyt sted hen.
Jeg laver musik med vennerne fra Stoke-on-Trent. Der er et åndsslægtskab.
Det var det, jeg som 13-årig ville have ønsket at lave.
Hiphoprytmer og lidt rap.
Jeg elskede at lave albummet Rudebox . Det var en fryd at lave,
og det føltes som essensen af mig.
Så jeg antog, at fordi jeg elskede det,
ville der også være et publikum, som elskede det.
- Du troede virkelig på det. - Ja da.
Ja.
Ja, jeg troede virkelig på det.
- Hvordan har du det i dag, Rob? - Rigtig godt.
Vi spillede en fantastisk koncert i aftes.
Så tog vi tilbage til hotellet. Jeg gik tidligt i seng.
Men jeg blev ved med at vågne.
Så spillede jeg lidt fodbold med gutterne, hvilket var godt.
Jeg troede, jeg ville være smadret.
Men jeg må være ved at komme i form.
- Må jeg prøve den? - Ja.
Jeg er vist i koncertform nu.
- Hvor længe varer turnéen? - Længe.
- Det tænker vi ikke over. - Nej.
Vi tager én dag ad gangen. Én koncert ad gangen.
Tænker du på afslutningen nu, når du aldrig så langt.
Charlie Lightening.
- Er det en klog mand, der taler? - Det er sandt.
Hvis du tænker så langt frem, kommer du aldrig igennem det.
Du skal bare nyde hver dag, som den kommer.
- Så virker det. - Undtagen når det ikke gør.
- Seriøst. - Jeg tror på dig, ikke?
Godt at vide.
Uden for England er det, som om jeg får lov til at være popstjerne.
Jeg får lov til at besidde en form for storhed.
Fucking fænomenalt.
Men i England var det en anden historie med en helt anden energi.
Og så til Robbie Williams. Sophie?
Jeg synes bare slet ikke, at han har nogen som helst charme.
- Folks betagelse af ham gør mig trist. - Hans stemme er ikke fantastisk.
- Den er ikke god. - Den er forfærdelig.
Den er ret tynd og hård.
Jeg skældte ud, fordi I kårede "Angels" som den bedste single de sidste 25 år.
Jeg har lavet en liste med sange, man burde have overvejet.
Nr. 1: Alle andre sange, der er indspillet de sidste 25 år,
inklusive karaokeversioner af "Angels".
Det var, som om jeg dagligt kunne læse, hvilken afskyelig person jeg var.
Dem, der primært voldte mig det særlige problem,
var The Star , The Mirror og den største, The Sun ,
hvor Victoria Newton skrev klummen Bizarre ,
som havde enorm indflydelse.
BLÆVRE-WILLIAMS
DAG 41 BUDAPEST
Hende Victoria Newton hader mig. Hun finder de værste billeder af mig.
- "Vi bruger det. Han ser forfærdelig ud." - I virkeligheden elsker hun dig.
- Det gør hun. - Jeg kan lide hende.
- Jeg siger ikke, jeg ikke kan lide hende. - Jeg kan lide dig, Victoria.
Jonny kan lide dig. Fordi han skal.
Fordi du har en eller anden magt over kendisser.
Men jeg skal til at gå på scenen nu foran 75.000 mennesker
i et land, der ikke er England.
Jeg har lige optrådt to aftener i træk i Dresden.
60.000. Jeg kunne have spillet fire aftener.
Jeg var i Amsterdam. På Ajax' stadion.
70.000. Jeg optrådte fire aftener. Jeg kunne have optrådt otte.
Startede jeg på ny, kunne jeg sælge 2,5 millioner billetter til.
Du kan intet gøre. 50 millioner solgte albums.
Jeg kan lide hende. Hun har aldrig gjort mig noget.
DAG 44
MILANO
Det er, som om industrien er klar til at slå ned på ethvert forkert træk.
Da jeg udgav singlen "Rudebox",
som afveg så meget fra mine tidligere sange, greb de chancen.
The Sun har besluttet at starte en hadekampagne mod mig og min sang.
"Den værste single nogensinde."
"Rappen er noget lort, og det lyder, som om det er lavet på et Casio."
- Jeg hader dem. - Vil du have noget?
Jeg hader de møgkællinger.
- Hvad? - 45.
- Du er i godt humør, hvad? - Forfærdeligt.
Glem det dog. Livet er godt. Hvorfor er du i det humør?
- Tak. - Du godeste.
- Du har ikke været så sur længe. - Nej.
- Spiller du "Rudebox" i aften? - Måske.
- Måske ikke. - Parat.
Hvorfor er den tingest så irriterende?
Vi ses om lidt.
Det her bliver en klassiker.
Fordi I har været så søde mod os, vil jeg i aften fra denne scene
fremføre en helt ny sang.
Den hedder "Rudebox".
Er I klar til at danse?
Jeg vil spole frem.
Hvorfor ville du spole frem?
Det er bare ubehageligt at se på.
Det er min baby.
"Rudebox" er den sang, jeg har været mest stolt af.
Jeg er så glad for det her album, og det har jeg været længe.
Jeg føler virkelig, at jeg har fundet mig selv,
og så læste jeg noget meget ondsindet om det.
Jeg havde det fint med det,
men lige før jeg gik på scenen, tænkte jeg: "Hvorfor er folk så onde?"
Det var ikke selve anmeldelsen, men mere det her:
"Uanset hvad jeg gør og skriver,
uanset hvordan jeg synger det, og uanset hvad jeg siger i mit hjemland,
vil pressen bare hade mig og hade det.
Uanset hvad det så er."
DAG 49
Ret det lidt mere op. Det ser fint ud.
- Hvad har du gjort ved dit knæ? - Blevet 32 år.
Det har jeg gjort ved knæet.
Jeg tror, det skyldes Take That-tiden.
Vi var hårde ved vores knæ.
Jeg tænkte altid: "Jeg betaler for det, når jeg bliver ældre."
Samtidig tænkte jeg: "Jeg bliver aldrig ældre."
Nu er jeg blevet ældre. Mit knæ er kaput. Og lysken.
Jeg får rygsmerter.
Andet? Mine akillessener er beskadigede.
Og så videre.
En turné nedbryder hurtigt en.
Mange af de ting, der sker i kroppen, er et resultat af det, der sker i sindet.
Jeg tror, det hele holder op med at virke på grund af mine tanker.
Jose, lægen vil give mig et skud energi.
- Nej, Rob! - Jo.
Nej!
Du har ikke brug for det. Du er bare træt.
- Sidste gang var det forfærdeligt. - Det var det ikke.
- Nej, Rob. - Jo.
Nej, Josie, lad være. Helt ærligt, lad være.
- Det påvirker dig i flere dage efter. - Det gør det ikke.
Det er kun, fordi jeg var syg. Doktor? Det er okay.
Jeg myrdede... Jeg vil myrde ham.
Det er det, jeg er bekymret for.
Kom nu, doktor.
Josie, væk!
Kom her! Jeg elsker stoffer. Kom nu.
Kom her! Ja! Highfives! Ti!
Hvis jeg ikke holdt Mickey, ville jeg være på Josies side.
Jeg elsker stoffer.
- Det er meget... - Vitamintilskud! Opløs det i vand.
For mig, der er så langt ude med mit indtag af ting,
er det som at sætte et plaster på, når man har mistet et ben.
Vil du have en smule steroider?
Det er steroiderne, som gør dig dårlig i to dage efter, bare så du ved det.
- Jeg elsker det stof. - Fint.
Kig væk, Jonny.
Voila, monsieur.
- Alt det? - Ja.
- Jøsses! - Se, der kommer dit blod.
- Dr. Frankenstein. - Du må ikke grine, mens du gør det.
- Okay. - Tag det lidt alvorligt.
Nu sker det.
Sådan.
Onkel Rob er en klovn.
Jeg er på steroider til den her koncert
Steroider til den her koncert
Jeg tager dem ofte
Men de gør dig til en fed gris
På steroider til den her koncert
For koncerten er stor, kom så!
Jeg er på steroider
Lægen gav mig steroider
Hov!
Stop!
Jeg tror, stofferne begynder at virke.
I aften fik jeg det straks, som om det var en fest.
Min mindste indsats på nogen turné, til nogen koncert...
Det var her til aften, og de gik stadig amok. Det var fedt.
- Kan du mærke virkningen af sprøjten? - Steroiderne?
Det kan jeg nu. Jeg kan mærke det nu.
Men det er...
Og ikke...
Det er sådan her...
Hvilket er rart.
Men der må også være et adrenalinkick.
Er det blandet med det?
Jeg ved ikke, hvad der er hvad.
Jeg ved ikke, hvor jeg stopper, og hvor kemikalierne begynder.
DAG 54
MÜNCHEN
- Hvordan har du det i dag? - Forfærdeligt.
Forfærdeligt. Helt forfærdeligt.
Jeg er træt.
Jeg har det forfærdeligt.
Jeg var i tvivl om, hvorvidt jeg kunne komme igennem denne del af turnéen.
Jeg tænkte: "Det her er slemt."
Det er for stort for mig. For stort.
Jeg har fået steroider i dag.
De er gode.
Jeg kommer op gennem scenen og skal spille en leende abe i to timer.
Fuck!
Meget modig.
Har du en slikkepind til ham?
DU ER FUCKING UTROLIG, ROB
Danke schoen , godnat!
DAG 71
WIEN
Vi har næsten klaret Europa. Det har været utroligt. Men det er kun halvvejs.
Men den europæiske turné har været strålende, ikke?
- Han er fuld af gode nyheder. Jøsses! - Du spurgte mig i morges!
- Hvad sagde jeg? - "Hvor længe er vi i England?"
Jeg sagde ikke: "Er vi halvvejs gennem turnéen?"
Vi har nået to fjerdedele.
- To fjerdedele? - Hvad er to fjerdedele?
Det er halvdelen, ikke? "Vi er ikke halvvejs."
- Du kunne have forvirret mig. - Tre femtedele.
Hold da op.
Det er 60 %.
TREKANT MED TO BLONDINER
At være på en turné, der er enorm i omfang og længde,
og så have en kampagne i pressen,
som bekræfter mine følelser og tanker om, hvad folk tænker om mig,
er endnu en ting, der ikke er godt for et dårligt mentalt helbred.
DAG 85
TURNÉEN KOMMER TIL STORBRITANNIEN
Storbritannien skræmmer mig.
Det repræsenterer had og mangel på tryghed.
Jeg er skilt fra landet, der engang var mit, fysisk og mentalt.
Og jeg er dybt berørt af det.
- Hvordan har du det, Rob? - Jeg har det fint.
Jeg bliver bare bange, når jeg kommer til Storbritannien.
Hjemmepublikum.
Jeg har allerede spillet 30 koncerter. En smule.
Det er altid noget lort derhjemme. Og jeg er bare lidt panisk.
Vi har kendt hinanden længe, ikke?
- Jo. - Er du okay i aften?
Jeg ryster i bukserne.
Når du er oppe af hullet, så lad mig vide, at du er okay.
Det skal jeg nok.
- Kommer der regn i aften? - Ja.
- Tror du? - Ja.
- Seriøst? - Hvem tror du, jeg er? Vejrpigen?
Desværre har artiklen i The Sun om "Rudebox"
haft en negativ virkning i Storbritannien
på "Rudebox", hvilket jeg tydeligt har bemærket.
Når jeg spiller den i Europa, lever publikum sig ind i den,
mens publikum herovre tager et skridt tilbage og gør sådan her.
De kigger spørgende på mig.
Og jeg står 100 % ved pladen.
Det er en fandens god plade. Det er mig.
Og desværre...
...påvirker omtalen pladesalget.
Det har påvirket "Rudebox".
Det gjorde mig knust i sidste uge.
De fleste mødes med ligegyldighed, og det er i sig selv et problem.
Hvor du smider noget lort på væggen, og intet af det klæber.
Denne gang smed jeg noget lort på væggen, og alle sagde:
"Se lortet på væggen!"
Og det påvirkede mig dybt. Ja, det påvirkede mig.
For jeg har aldrig haft brug for at...
Alting var bare intuition.
Og alt det, der skete med "Rudebox",
ødelagde min intuition i...
Indtil nu.
DAG 92
Jeg glæder mig ikke til det.
Hvad skal vi se?
I Leeds optræder jeg to aftener i Roundhay Park.
Det filmes og transmitteres direkte i biografer og tv.
Omkring 42 millioner mennesker ser det.
Der er mere end én person, der ser det. Lad os sige det sådan.
Et stort ansvar.
Snart skal jeg være overmenneskelig.
Der er mange mennesker. De er der ikke for at se mig fejle.
Og jeg ved, at min medfødte evne,
som jeg lever af, at underholde, den vil slå igennem.
Men der er noget ved det,
at man konstant skal levere,
som giver en kvalmefornemmelse.
Nogle gange siger man: "Der er 90.000 mennesker der!"
Og andre gange, "Der er fandme 90.000 mennesker der."
Det er sgu...
Det er den mærkeligste ting at udsætte sig selv for.
Og prøv at se den her Volvo-lastbil.
Den lastbil er der på grund af mig.
Det stykke træ er her på grund af mig.
Se bag dig.
Træstrukturen i vores backstage-område er der på grund af mig.
Det er et stort ansvar. Da jeg gik til spejder...
"Kommer der en Volvo-lastbil på grund af dig?"
For helvede.
Hvad stiller man op med det? Se! Den der ting går hele vejen derop.
Fuck det.
Hver bolt,
hver krog, hvert hjørne,
alle personer...
Sommetider vil man bare væk. Måske er det derfor...
Det, jeg godt kan lide ved det her, er, at jeg er autentisk.
Der er en autenticitet, og det er nyt i forhold til...
Hej, skat! Det er nyt i forhold til
tidligere episoder af denne Robbie Williams-dokumentar.
Hej, skat.
Det er mennesker.
- Ja, hvad spiser du? - Jeg ville spørge dig.
Fordi du ved, der er større chance for et ja fra mig end fra din mor?
Mor er...
Nej.
Det er et ja. Hør efter.
Jeg er lige nået til det, der nok er det mest traumatiske øjeblik i mit liv.
- Hvad skete der? - En masse. Du kan se det...
Du kan se dokumentaren, når du er meget ældre.
- Fint. Jeg lægger det tilbage. - Nej, jeg skal nok lægge det tilbage.
Farvel! Jeg elsker dig.
- Farvel, skat. - Hvornår er du færdig?
- Hvornår er du... - Det ved jeg ikke! Vi ses. Elsker dig.
Er du glad?
- Er du okay? - Ja...
Fra det sublime til det latterlige.
Jeg har været mere træt, før jeg gik på, ikke?
- Det har du. - Ja. Det har jeg, ikke sandt?
Ja.
Jeg tager al den nervøse energi, og så gør jeg det bare...
...til underholdning.
Se det ansigt!
Alle vil huske de næste to koncerter, for de kommer på bånd.
Lad os gå derud og gøre det, vi har gjort hver aften, og levere varen.
Elvis, giv mig sindsro til at godtage ting
og mod til at ændre det...
Mange tak!
POPPENS KONGE
Se øjnene. Du kan godt se øjnene, ikke?
Hvad ser jeg?
Traume.
Robbie! Robbie!
Her er situationen. Koncerten i aftes var en absolut katastrofe for mig.
Jeg fik et panikanfald, før jeg gik på, som fortsatte...
...gennem hele koncerten.
Jeg var sikker på, de kunne læse mine tanker.
Og der er 90.000 mennesker.
Måske har du haft en af de drømme, hvor du er på scenen,
og du ved ikke, hvad du laver.
Måske ved du, hvor realistisk og skræmmende det er.
Det var dét, der skete for mig på scenen i Leeds.
Tak, Leeds!
Jeg gik ud efter ekstranummeret, og så ville jeg aldrig tilbage på scenen mere.
Jeg kunne ikke tale, og jeg rystede. Jeg gennemgik et traume.
Vi kom tilbage til hotellet i aftes, og alles verden sluttede bare.
Jeg følte kun skyld.
Jeg fik nogle sovepiller.
Jeg ville aldrig kunne falde i søvn ved tanken om en koncert i morgen.
ANDEN KONCERT
Jeg vågnede. Josie kom ind, og jeg sagde: "Jeg kan ikke gå på scenen i aften."
- Hun sagde: "Jo, du skal bare igennem..." - Jeg sagde: "Glem det. Jeg går ikke på."
Jonny kom ind og sagde: "Hør."
Han sagde, at Dave og Tim... Tim græd.
Tim, min manager, som er den mest rolige mand, man kan forestille sig,
han græd.
Sagen er, at hvis jeg ikke optrådte i aften i Leeds,
ville det koste mig mere, end jeg ejer, at aflyse koncerten.
Alle de andres levebrød ville gå fløjten. Min karriere ville være slut.
Jeg steg ind i helikopteren, kom derhen, så mængden, og jeg var okay.
Og så røg jeg ned i et hul af total selvudslettelse.
"Du fortjener det ikke.
Du klarer det ikke, din taber.
Al den tåbelige popmusik er det rene bras."
Jeg var forstenet.
- Jeg er stolt af dig. - Tak, min ven.
Nu gør vi det.
Nu tænker I måske, at det her er skørt.
Og det er det.
Men jeg er i en unaturlig og uvirkelig situation.
Folk venter kun på, jeg klokker i det.
Og nu skete det.
Jeg optræder nu for mit liv.
Jeg laver gruppekram og begynder at gå.
Og så kommer der gang i mine ben.
Da jeg kommer bag scenen, kan det gå begge veje.
Enten vil denne lille tråd af selvtillid, som jeg har fundet, blive hos mig,
eller også bryder jeg sammen.
En-to, en-to, tak.
Sagen er den,
at den ene halvdel er ligeglade, og den anden halvdel synes, jeg fortjener det.
Men jeg siger bare, at jeg lider. Jeg lider virkelig.
For jeg er skræmt igen.
I aften i Leeds klarede jeg det. Men vi er ikke i sikkerhed endnu.
Jeg er...
Jeg er afslappet nu, men jeg er forkrøblet indeni.
Er alt okay?
Den turné ødelagde et eller andet.
Hvad sker der så?
Jeg bliver ikke mindre træt.
Jeg bliver ikke mindre panisk.
Og min psyke spiser sig selv.
Og...
...det værste venter.
Tekster: Henrik Jakobsen