‏כ-365 אלף מעריצים נמצאים בדרכם ‏למופע הפופ הבריטי הגדול בכל הזמנים.
‏הסיבה? האיש הזה הולך לבדר אותם.
‏אין שום ספק מי השם הכי גדול ‏במוזיקה הבריטית בסוף שבוע זה.
‏זהו סוף השבוע שלו.
‏רובי ויליאמס ‏יופיע שלושה ערבים רצופים בנבוורת'.
‏רובי-מאניה בשיאה.
‏אבל אם אינכם נמנים על מעריציו של רובי, ‏מוטב להתרחק.
‏- נבוורת', בריטניה -
‏- 3 באוגוסט, 2003 -
‏זו הייתה החוויה הכי גדולה בחיי, ‏ההופעות בנבוורת'.
‏פשוט מקשה ענקית של אנשים.
‏ברמה של רעידת אדמה.
‏זו פסגת הקריירה שלי.
‏הכול הוביל לזה.
‏אני מרגיש שאני מרכז הפופ העולמי כרגע.
‏תודה שהגשמתם לי חלום, נבוורת'!
‏רובי!
‏כותבים עליי המון שטויות.
‏כמעט כל שבוע.
‏ואני רוצה שתזכרו דבר אחד למעני.
‏זה רובי ויליאמס.
‏זה מה שאני עושה למחייתי.
‏זהו זה.
‏אני זמר. אני כותב שירים.
‏ואני בדרן מלידה.
‏זה מה שאני עושה.
‏תודה!
‏בדיוק חוויתי את החוויה הכי גדולה בחיי, ‏סדרת ההופעות בנבוורת'.
‏ונדמה לי שהשורה הראשונה ‏בביקורת במגזין אן-אם-אי הייתה,
‏"קבלו אותה. בריטניה השטחית בזעיר אנפין".
‏אני מנסה לשאוב ערך עצמי מהעבודה שאני עושה,
‏ואז אומרים לי, או שאני קורא על עצמי,
‏או שומע על עצמי ברדיו ובטלוויזיה, שאני
‏חתיכת חרא.
‏"אני רק רוצה להרגיש אהבה אמיתית
‏"להרגיש את הבית שאני חי בו"
‏האמנתי בתקשורת שלי.
‏למרבה הצער, ‏התקשורת שלי היא התקשורת הבריטית.
‏- אני -
‏- רובי ויליאמס -
‏חלק 3: מפגשים מהסוג השלישי
‏כן!
‏כפיים לטדי!
‏יש עוד עוגה, חבר'ה! ‏-בואי לפה, טד.
‏רוצים לראות את העוגה שאפיתם?
‏אני באיחור היום, אז לא רציתי לבוא.
‏היה...
‏יותר מעצמי שלא רציתי להתמודד איתו, ‏נראה לי.
‏אתה יכול לומר מה מצפה לך?
‏אני עומד לצפות במישהו
‏עובר התמוטטות
‏עצבים.
‏אתם מצלמים?
‏כן.
‏- לוס אנג'לס -
‏שלום, וברוכים הבאים.
‏- 3 במרץ, 2005 -
‏שלום, אני רובי ויליאמס וזה האולפן שלי.
‏פה אנחנו מקליטים אלבום ‏שכרגע נקרא "טיפול נמרץ".
‏בעבודה עם גאי, ‏לא פיקדתי על הספינה שלי, מוזיקלית.
‏זהו סטיבן.
‏- סטיבן דאפי, מפיק -
‏הוא רוקר פסבדו אינטלקטואל שכזה.
‏אבל סטיבן הוא מנטור מוזיקלי
‏שמאפשר לי למצוא את מה שנמצא לגמרי בתוכי.
‏הייתה תחושה של משהו חדש.
‏תחושה של שחרור.
‏ניסיתי למצוא דרך חדשה
‏לעשות הכול מחדש.
‏החומר החדש שאני מוציא שונה מאוד ו...
‏זה יישמע מאוד מזלזל ‏כלפי מי שעבדתי איתו בעבר,
‏אבל התחושה היא...
‏יותר טובה?
‏תחושה שזה אלבום הסולו הראשון שלי.
‏כשיצא "טיפול נמרץ" ‏החלטתי לצאת לסיבוב הופעות.
‏והסיבוב שאני עושה עצום בקטע מוגזם.
‏אתם מצלמים?
‏- ביקורת במה -
‏- אוקטובר 2005 -
‏ממש מפגשים מהסוג השלישי, מה? ‏-ככה אנחנו קוראים לסיבוב ההופעות.
‏איך אתה מתרשם (גם: מחקה)?
‏הייתי עושה מרגרט תאצ'ר מעולה כשהייתי ילד.
‏ואז פרנק ספנסר, כמובן. כל הגדולים.
‏נראה מדהים, לא? כאילו יש לי חללית משלי.
‏אני איפטר מזה, בסדר. ‏-הכול בסדר, חבר'ה?
‏כמה יציבים הם? ‏-יציבים מאוד.
‏טוב, אני עומד עליהם ואני חתיכת ממזר שמן.
‏טוב. זה קצת רופף. ‏-ההוא.
‏ככה בלי לחשוב, ישנים, "הרשו לי לבדר אתכם"...
‏- ג'וסי, מנהלת -
‏... "אנג'לס", סטיבן?
‏נבוורת' הוא הרגע הכי מפורסם ונחשב
‏בקריירה שלי, ‏אבל סיבוב ההופעות הזה היה גדול מזה.
‏"פיל." ‏- "פיל." כמובן.
‏נכון.
‏השתמשתי ב-93 משאיות בשביל זה.
‏תשעים ושלוש משאיות בשביל הבמה שלי.
‏ובזמנו חשבתי לעצמי, "יש לי 93 משאיות".
‏זה שיא ההצלחה שלי,
‏הסיבוב הזה.
‏היה לי מטוס פרטי ‏שכתובים עליו ראשי התיבות שלי.
‏כמה כלי מטבח.
‏גם הכנתי סנדוויצ'ים.
‏זה המטוס של אלטון ג'ון, נכון? אני יודע.
‏טירוף.
‏אז אתה מרוצה?
‏אני עדיין מצחקק.
‏כן!
‏- ג'וני וילקס -
‏קלוט את זה.
‏ג'וני הוא החבר הכי טוב שלי.
‏הוא חלק חי מסטוק-און-טרנט
‏שהלך איתי לכל מקום.
‏שהצחיק אותי, ‏שהקנה לי תחושת ביטחון, שגרם לי להרגיש
‏שהחלק שהיה קיים בי ‏לפני שהצטרפתי לטייק ד'את עוד קיים.
‏תודה. ‏-כל הכבוד, נוער.
‏תודה. ‏-כל הכבוד, ג'וסי.
‏וואו! ‏-נכון גדול?
‏מדהים למדי, נכון? ‏-זה די מדהים.
‏זה מעולה. הוא טחון רצח.
‏העניין בסיבובי הופעות, ‏שאנשים חושבים שכשאתה מגיע לרומא,
‏אתה מצטלם על המדרגות הספרדיות.
‏- יום 1, דבלין -
‏הולך ללובר. לא.
‏- 9 ביוני, 2006 -
‏זה לא מה שאתם מדמיינים.
‏אין נורמליות.
‏מוזר שרוב, ידידי הוותיק, ‏נעמד מול כל האנשים האלה,
‏והם מעריצים אותו.
‏זה די מטורף. נכון. אבל... ‏-זו העבודה שלו.
‏זו העבודה שלו, והוא עושה אותה הכי טוב.
‏זה מה שדיוויד צריך כדי לעבור את ההופעה.
‏זה המנהל של רוב. ‏-הוא כבר שתה ארבע.
‏מאיפה כל ההתמכרויות שלו, אין לי מושג.
‏- דיוויד אנטהובן, מנהל -
‏הייתה לי מערכת תומכת נהדרת מסביבי.
‏היה לי את דיוויד, המנהל שלי.
‏ואת ג'וסי.
‏ואת החבר שלי, ג'וני.
‏אנשים טובים והגונים.
‏הגונים ככל שניתן.
‏עדיין מתקיימת מערכת יחסים שבה אני הבוס.
‏אתה מוכן, רוב? ‏-לא.
‏אני ממש מצטער שלא בחרתי בעיסוק אחר.
‏טוב, הוא מוכן!
‏אני חושב שאף פעם לא התרגשתי ככה.
‏אף פעם לא התרגשתי ככה? ‏-ללא ספק.
‏כן, אני אוהב את זה. ‏-טוב.
‏זה טוב.
‏אף פעם לא נראיתי טוב כל כך?
‏נוער?
‏כן.
‏היי! שני נערים מסטוק-און-טרנט.
‏מי היה מאמין?
‏בואו ניפטר מההופעה הראשונה
‏ונעלה על מטוס נחמד ונלך הביתה.
‏מה דעתכם? ‏-כן!
‏נעשה את זה. ‏-בואו נעלה וניתן הופעה טובה.
‏אלביס, תן לי את השלווה ‏לקבל דברים שאין בכוחי לשנות.
‏את האומץ לשנות את מה שבכוחי.
‏ואת התבונה להבחין בין השניים. ‏-תודה רבה!
‏חבורה!
‏"זה אינו תרגיל."
‏נא לפתוח, ההופעה מתחילה.
‏רובי!
‏אתם קולטים את הגודל של המקום?
‏למה לא הלכנו על אולם המועצה או משהו כזה
‏כדי לפתוח את סיבוב ההופעות?
‏אתם כל כך יפים הערב, דבלין!
‏כמה אנשים בעולם יכולים לעשות את זה? ‏לעלות על במה באצטדיון
‏וש-80 אלף איש פשוט יצעקו
‏"אתה מדהים!"
‏זה לא טבעי.
‏התגובה לזה צריכה להיות...
‏לכן כל כך הרבה מפורסמים הם משוגעים.
‏- יום 13 -
‏- אמסטרדם -
‏מאיפה אתם? מהולנד?
‏מהולנד! ‏-רובי!
‏שלום! ‏-אנחנו...
‏כתבנו שיר חדש.
‏בקרוב מאוד יוצא אלבום חדש, ו...
‏אנחנו עושים עליו חזרה בפעם הראשונה בהחלט,
‏כך שאיש עוד לא שמע את השיר הזה.
‏אפילו אני לא. אני כתבתי אותו. זה הזוי.
‏לשיר קוראים "רודבוקס", ולדעתי
‏הוא הולך להיות השיר הכי גדול שלי.
‏אולי לא תתחברו אליו בהאזנה ראשונה.
‏אני חושב שהוא יהיה השיר הכי גדול שלי. ‏מה אתה אומר, דייב?
‏כן. ‏-יותר גדול מ "אנג'לס".
‏כן? יותר גדול מ "אנג'לס"?
‏במהלך סיבוב "מפגשים מהסוג השלישי",
‏עבדתי על אלבום נוסף.
‏לגלות לאן יכולה להפליג ‏הספינה נטולת גאי צ'יימברס.
‏השיר נקרא "רודבוקס", ‏ואני מקווה שתאהבו אותו.
‏ב "טיפול נמרץ"
‏הורשיתי לעשות כל מה שחשבתי שיהיה מעניין.
‏ובגלל זה התלהבתי והלכתי למקום אחר.
‏אני עושה מוזיקה עם החבר'ה מסטוק-און-טרנט,
‏ויש קרבה.
‏זה היה כל מה שאני בן ה-13 היה רוצה לעשות.
‏מקצבי בום-באפ וקצת ראפ,
‏נהניתי לעבוד על האלבום "רודבוקס".
‏היה כיף מאוד לעשות אותו,
‏והרגשתי כאילו
‏זה אני באמת.
‏אני פשוט הנחתי, שאם אני אוהב אותו כל כך,
‏יהיה קהל שיאהב אותו גם כן.
‏ממש האמנת בו. ‏-בהחלט.
‏כן.
‏ממש האמנתי בזה. כן.
‏איך אתה מרגיש היום, רוב?
‏ממש טוב, האמת.
‏הייתה לנו הופעה מעולה אתמול בלילה.
‏חזרנו למלון.
‏הלכנו לישון מוקדם.
‏אבל לא ישנתי הרבה כי התעוררתי מדי שעה.
‏ניסיתי לשחק כדורגל ‏שלושה-על שלושה עם החבר'ה. היה מוצלח.
‏חשבתי שאהיה גמור אחרי זה.
‏אבל אני כנראה נכנס לכושר.
‏אני יכול למדוד את זה? ‏-כן.
‏אני חושב שאני כשיר להופעות עכשיו.
‏מה משך הסיבוב?
‏ארוך.
‏לא חושבים על זה. ‏-לא חושבים על זה.
‏עושים את זה יום ביומו. ‏-יום ביומו. הופעה-הופעה.
‏אם חושבים על הסוף, לא מגיעים לשם...
‏תנשום.
‏...צ'רלי לייטנינג.
‏לא. מישהו נבון מדבר?
‏זה נכון.
‏אם תתחיל לחשוב על סוף הסיבוב, ‏לא תצלח אותו.
‏אבל אם תחשוב, ‏"אני הולך ליהנות מכל יום שיבוא",
‏זה עובד. נכנסים לשגרה. ‏-אלא אם אני טועה.
‏ברצינות. ‏-לא, אני מאמין לך.
‏נכון?
‏טוב לדעת.
‏נדמה שמחוץ לבריטניה ‏מותר לי להיות כוכב פופ.
‏מותר לי להיות
‏ענק, אני מניח.
‏פאקינג פנומנלי.
‏בעוד שבבריטניה,
‏זה היה סיפור אחר לגמרי, עם אנרגיה אחרת.
‏ועכשיו לרובי ויליאמס. סופי?
‏מבחינתי, הוא... אין לזה שום קסם.
‏האופן שבו אנשים מקבלים אותו, מוזר לי.
‏זה מעציב אותי, האמת. ‏-הקול שלו לא נהדר.
‏אין לו קול מדהים. ‏-הוא נורא.
‏הקול שלו רזה וקשה בו זמנית.
‏בשבוע שעבר רציתי לנזוף בך, ציבור בריטי,
‏על הכתרת "אנג'לס" כטוב ביותר ‏ב-25 השנים האחרונות.
‏ערכתי רשימה של שירים אחרים ‏שאולי היה צריך לשקול.
‏קודם כול, כל שיר שאינו "אנג'לס" ‏שהוקלט ב-25 השנים האחרונות,
‏כולל גרסאות קריקוי ל "אנג'לס".
‏הרגשתי כאילו, בכל יום,
‏קראתי בדפוס כמה אני נתעב.
‏מי שהוביל את הבעיה הזאת מבחינתי
‏היו ה"סטאר", ה "מירור",
‏והגדול מכולם, "הסאן",
‏שבו היה לוויקטוריה ניוטון טור בשם "ביזאר",
‏שהיה רב השפעה.
‏- רובי השמנמן -
‏- יום 41, בודפשט -
‏היא שונאת אותי רצח, ויקטוריה ניוטון. ‏היא מוצאת את התמונות הכי גרועות שלי...
‏"נשים את זאת. הוא נראה זוועה."
‏אני חושב שהיא מאוהבת בך בסתר.
‏לגמרי. היא מאוהבת. ‏-היא מוצאת חן בעיניי.
‏אני לא אומר שאני לא מחבב אותה.
‏אני פשוט אומר... ‏-אני מחבב אותך, ויקטוריה.
‏ג'וני מחבב אותך. כי הוא חייב.
‏ג'וני מחבב אותך ‏כי יש לך איזו שליטה בסלבריטאים,
‏אבל במקרה שלי... ‏אני עומד להופיע מול 75 אלף איש
‏במדינה שאינה אנגליה.
‏עכשיו הייתי בדרזדן... שתי הופעות רצוף.
‏שישים אלף. יכולתי למלא אולמות ארבעה ערבים.
‏הייתי באמסטרדם. הופעתי באצטדיון אקס.
‏שבעים אלף איש בקהל. ‏עשיתי ארבעה ערבים. יכולתי לעשות שמונה.
‏אם הייתי יוצא לסיבוב נוסף, ‏הייתי מוכר עוד 25 מיליון כרטיסים.
‏אין לי מה לעשות בעניין. ‏נמכרו 50 מיליון אלבומים.
‏אבל אני מחבב אותה. ‏היא לא עשתה לי שום דבר רע.
‏- יום 44 -
‏- מילאנו -
‏נדמה היה שהתעשייה מוכנה להסתער
‏על כל מהלך שגוי.
‏לשחרר את "רודבוקס" כסינגל הראשון,
‏שיר שהיה שונה מכל מה שעשיתי לפני כן,
‏עכשיו הייתה הזדמנות.
‏"הסאן" החליט להשיק פסטיבל שנאה ‏נגדי ונגד השיר.
‏"הסינגל הכי גרוע שאי פעם נכתב."
‏"הראפ היה מחורבן, הוא נשמע כאילו ‏ניגנו על אורגנית קסיו", כאלה.
‏אני שונא חלאות. ‏-רוצה משהו?
‏ארבעים וחמש! ‏-אני שונא חלאות. פאקינג שונא אותם.
‏מה? ‏-ארבעים וחמש.
‏אתה במצב רוח טוב, מה?
‏אני יודע. שחרר. החיים טובים. ‏למה אתה מצוברח?
‏תודה. ‏-רחמים.
‏לא כעסת ככה הרבה זמן. ‏-נכון.
‏תבצע את "רודבוקס" הערב? ‏-אולי.
‏אולי לא. ‏-על סף פיצוץ.
‏למה הדבר הזה פה מעצבן כל כך?
‏להתראות תכף. ‏-להתראות תכף, אחי.
‏זה יהיה קלאסיקה.
‏הערב, על הבמה הזאת,
‏בגלל שהייתם כל כך נחמדים אלינו,
‏אני רוצה לבצע שיר חדש לגמרי.
‏הוא נקרא "רודבוקס".
‏מוכנים לרקוד?
‏אני רוצה להריץ את זה מהר.
‏למה אתה רוצה להריץ את זה מהר?
‏זה פשוט מביך. לא משנה.
‏זה הבייבי שלי.
‏אף פעם לא היתי גאה בשיר ‏כמו שאני גאה ב "רודבוקס".
‏אני מתרגש כל כך מהאלבום הזה, ‏ואני מתרגש כבר הרבה זמן.
‏ואני ממש מרגיש שמצאתי את עצמי, ואז...
‏ואז אני קורא דברים ממש מרושעים שכתבו עליו.
‏במשך שנים זה לא הפריע לי,
‏אבל רגע לפני שעליתי לבמה, זה מה שהרגשתי.
‏"למה אנשים כל כך רעים?"
‏אני חושב שהביקורות פחות הפריעו לי, ויותר...
‏"לעזאזל, לא משנה מה אני עושה, מה אני כותב,
‏"לא משנה איך אני שר את זה, ‏לא משנה מה אגיד,
‏"במדינה שלי,
‏"התקשורת תשנא אותי ותשנא את זה.
‏"לא משנה אם זה טוב או מה זה."
‏- יום 49 -
‏- ברלין -
‏תיישר פה עוד קצת. ‏-מה אמרת, בייב?
‏זה נראה לי בסדר.
‏מה עשית לברך שלך?
‏נהייתי בן 32.
‏זה מה שעשיתי לברך שלי.
‏נראה לי שזה בלאי מתקופת טייק ד'את.
‏היינו מתעללים בברכיים שלנו.
‏הייתי חושב לעצמי, ‏"אני אשלם על זה כשאהיה מבוגר יותר".
‏ובאותה נשימה חושב, ‏"אני לא אהיה מבוגר יותר".
‏אבל עכשיו אני מבוגר יותר. ‏והברך שלי דפוקה. המפשעה הלכה.
‏הגב שלי מתלקח לפעמים.
‏מה עוד?
‏יש לי פציעה בגיד אכילס.
‏וכיוצא באלה.
‏כבר בתחילת הסיבוב אתה כבר דפוק.
‏אבל הרבה דברים שקורים בגוף,
‏הם תוצאה של מה שקורה בנפש.
‏אני חושב שהכול מפסיק לעבוד ‏רק בגלל אופן המחשבה שלי.
‏ג'וסי, הרופא ייתן לי ‏זריקה קטנה לאנרגיה. כן.
‏רוב, לא! ‏-כן.
‏כן. ‏-לא!
‏כן! ‏-לא, אתה לא צריך.
‏כן, אני צריך. ‏-אתה פשוט עייף.
‏נכון. ‏-לא.
‏בפעם הקודמת היה נורא. ‏-לא נכון.
‏לא, רוב. ‏-לא... כן.
‏לא. ‏-כן.
‏לא, ג'וסי. אל תעשי את זה. ‏-לא.
‏די. באמת, תפסיקי.
‏זה גורם לך להרגיש חרא ימים אחר כך.
‏לא נכון. ‏-כן נכון.
‏לא נכון. רק כי הייתי חולה. ‏דוקטור? זה בסדר.
‏רצחתי... ארצח אותו.
‏מזה בדיוק אני חוששת, האמת.
‏קדימה, דוקטור.
‏ג'וסי, החוצה!
‏בוא לפה! אני מת על סמים. קדימה!
‏קדימה, בדחן! כן! תביא כיף! שניים!
‏אם לא הייתי מחזיק את מיקי, ‏הייתי מצדד בג'וסי פה.
‏אני אוהב סמים. ‏-זהו, תראה!
‏הם מאוד... ‏-ויטמין סי!
‏שמים את זה במים.
‏במקרה שלי, כמה שהרחקתי
‏בצריכה של דברים,
‏זה כמו לשים פלסטר על...
‏אם אאבד את הרגל.
‏רוצה מנה קטנה של סטרואיד?
‏הסטרואידים הם אלה, שתדע,
‏שבגללם אתה מרגיש נורא יומיים אחר כך.
‏מת על זה. ‏-אוקיי, בסדר.
‏אוקיי.
‏אל תסתכל, ג'וני.
‏בבקשה, מיסייה.
‏כל זה?
‏כן. ‏-כן.
‏אלוהים אדירים!
‏תראה, הנה הדם שלך מגיע.
‏ד "ר פרנקנשטיין.
‏דוקטור, אל תצחק בזמן ‏שאתה עושה את זה. זה לא נעים.
‏אוקיי. ‏-תהיה רציני.
‏בבקשה.
‏זה בסדר.
‏רוב הדוד הוא אידיוט.
‏אני על סטרואידים לכבוד ההופעה
‏סטרואידים לכבוד ההופעה
‏אני אוהב ליטול הרבה
‏אבל הם עושים אותך לחזירה שמנה
‏סטרואידים לכבוד ההופעה
‏כי זו הופעה עצומה, קדימה!
‏אני על סטרואידים
‏הרופא נתן לי סטרואידים
‏וואו!
‏די!
‏אני חושב שהסמים מתחילים להשפיע.
‏הערב, על ההתחלה הרגשתי כאילו זו מסיבה.
‏המינון הכי נמוך שלקחתי... ‏בכל סיבובי ההופעות, בכל הופעה,
‏הכי מעט שעשיתי היה הערב,
‏והם עדיין נטרפו. זה היה מגניב מאוד.
‏והרגשת את השפעת הזריקות?
‏הסטרואידים? ‏-כן.
‏עכשיו אני מרגיש.
‏כן, עכשיו כן.
‏אבל זה כאילו...
‏יותר מ...
‏משהו כזה.
‏שזה נחמד.
‏אבל בטח יש גם באזז של אדרנלין.
‏אז שניהם יחד זה בטח...
‏לא יודע. לא יודע להבדיל.
‏אני כבר לא יודע להבדיל. ‏איפה אני נגמר ומתחילים הכימיקלים.
‏- יום 54 -
‏- מינכן -
‏איך אתה מרגיש, רוב? ‏-נורא ואיום.
‏נורא. פשוט נורא.
‏אני מרגיש עייף.
‏אני מרגיש
‏זוועה.
‏אני זוכר שהיה לי ספק ‏אם אצליח לעמוד בחלק הזה של סיבוב ההופעות.
‏חשבתי,
‏"זה רע.
‏"זה גדול מדי בשבילי.
‏"זה גדול מדי".
‏לקחתי היום סטרואידים.
‏הם טובים.
‏אני עולה לבמה,
‏ואני צריך להיות קופיף מרקד במשך שעתיים.
‏פאק!
‏אמיץ מאוד.
‏יש לך סוכריה בשבילו?
‏- אתה פאקינג מדהים, רוב -
‏דנקה שיין, לילה טוב!
‏- יום 71 -
‏- וינה -
‏כמעט סיימנו את אירופה. היה מדהים.
‏זה רק האמצע, אבל.
‏אבל הסיבוב האירופי היה מעולה, נכון?
‏הוא שופע חדשות טובות.
‏אתה מצפה ל... ‏-שאלת אותי הבוקר!
‏מה אמרתי הבוקר? ‏- "כמה זמן נהיה באנגליה?"
‏"כמה זמן נהיה באנגליה?" ‏לא, "עברנו חצי מהסיבוב?"
‏זה לא נכון, בעצם. עשינו שני רבעים...
‏"שני רבעים"? ‏-כמה זה שני רבעים?
‏זה חצי, לא? "לא עשינו חצי סיבוב..."
‏זה בערך שני שליש. ‏-זה די מבלבל.
‏שלוש חמישיות.
‏שלוש חמישיות. וואי.
‏זה 60 אחוז.
‏- שלישייה עם שתי בלונדיניות! -
‏להיות בסיבוב הופעות גדול מבחינת היקף ומשך,
‏ואז לעשות קמפיין בתקשורת,
‏זה אישר את תחושותיי ומחשבותיי
‏על מה אנשים חושבים עליי,
‏זה אחד מצירופי המקרים האומללים האלה ‏שמחבלים בבריאות הנפשית.
‏- יום 85 -
‏- תחילת החלק הבריטי של סיבוב ההופעות -
‏- גלאזגו -
‏אני מבועת מהחזרה לבריטניה.
‏היא מייצגת
‏שנאה וחוסר ביטחון.
‏אני גרוש מהארץ שהייתה פעם שלי,
‏פיזית ומנטלית.
‏וזה משפיע עליי עמוקות.
‏מה שלומך, רוב?
‏אני בסדר.
‏לא יודע. ‏אני מתחיל לפחד כשאני מגיע לבריטניה.
‏הממלכה המאוחדת.
‏קהל ביתי.
‏כבר עשיתי איזה שלושים הופעות.
‏מעט.
‏אני תמיד מחרבן את זה בבית.
‏אני קצת בפאניקה.
‏אנחנו מכירים זה את זה הרבה שנים, ‏ידידי, נכון?
‏נכון מאוד. ‏-אתה בסדר, הערב?
‏אני בלחץ על.
‏כשתצא תן קריצה, שאדע שאתה בסדר. טוב?
‏טוב. ‏-כן?
‏הולך לרדת גשם הערב, נראה לך? ‏-כן.
‏נראה לך? ‏-כן.
‏ברצינות?
‏אני לא יודעת! אתה חושב שאני החזאית?
‏למרבה הצער,
‏לכתבה של "הסאן" על "רודבוקס"
‏היה אפקט שלילי בבריטניה
‏על השיר "רודבוקס", באופן דרמטי, גיליתי.
‏הקהלים באירופה, ‏כשביצעתי את השיר, ממש נכנסו לעניין,
‏והקהל פה,
‏כאילו נרתע, ככה.
‏מביט בי בלעג.
‏אני עומד מאחורי השיר, מאה אחוז.
‏זה שיר נהדר.
‏זה אני.
‏ולמרבה הצער...
‏התקשורת משפיעה על מכירות תקליטים.
‏והיא השפיעה על "רודבוקס".
‏וזה הרס אותי לגמרי בשבוע שעבר.
‏רוב האנשים מקבלים אדישות, וזו בעיה
‏בפני עצמה.
‏כשזורקים חרא על הקיר והוא לא נדבק.
‏הפעם, זרקתי קצת חרא על הקיר וכולם צעקו,
‏"תראו את החרא על הקיר!"
‏וזה השפיע עליי עמוקות.
‏כן, זה השפיע עליי עמוקות.
‏כי מעולם לא נאלצתי...
‏תמיד פעלתי על סמך אינטואיציה.
‏וכל העניין שקרה עם "רודבוקס"
‏דפק את האינטואיציה שלי למשך...
‏עד עכשיו.
‏- יום 92 -
‏- לידס -
‏אני לא להוט לצפות בזה.
‏מה אנחנו עומדים לראות?
‏בלידס היו שתי הופעות בראונדהיי פארק.
‏שצולמו והועברו בשידור חי ‏לבתי קולנוע ולבתים...
‏צפו בהן 42 מיליון אנשים, או משהו כזה.
‏יותר מאדם אחד צפה בבית. בוא נגיד ככה.
‏אחריות גדולה.
‏אצטרך להיות על-אנושי בקרוב.
‏יש שם הרבה אנשים. ‏אני יודע שהם לא באו כדי לראות אותי נופל.
‏אני יודע, שבמהותי, מי אני כאדם,
‏ומה שאני עושה למחייתי, ‏זה לבדר, וזה מה שיעבור.
‏אבל יש משהו בכך...
‏שצריך לספק את הסחורה כל הזמן,
‏שגורם לבחילה.
‏כלומר, לפעמים אתה חושב, ‏"יש שם איזה 90 אלף איש!".
‏ולפעמים, "יש שם איזה 90 אלף איש".
‏זה פאקינג...
‏זה הדבר הכי הזוי
‏שאתה יכול לעולל לעצמך.
‏וגם, תראו את זה. משאית וולוו.
‏משאית הוולוו שם בגללי. כן?
‏וחתיכת העץ הזאת פה, זה בגללי.
‏תסתכלו מאחור.
‏מבנה העץ הזה שם,
‏אזור אחורי הקלעים, הוא שם בגללי.
‏זו אחריות מחורבנת. כשהייתי בצופים...
‏משאית וולוו תגיע בזכותך?
‏שיט.
‏מה עושים עם זה? תראו, יש לה כזה.
‏יש לה את הדבר שעולה עד למעלה.
‏לכל הרוחות.
‏כל בורג,
‏כל בקע, כל סדק,
‏כל אדם...
‏אתה פשוט רוצה לברוח לפעמים.
‏אולי זו הסיבה...
‏אתה יודע מה הדבר שאני כן אוהב בזה,
‏שאני אמיתי.
‏יש אותנטיות.
‏וזה השתנה מ...
‏היי, חמודה. זה השתנה
‏מהפרקים הראשונים ‏של הסדרה התיעודית הזאת על רובי ויליאמס.
‏היי, חמודה.
‏האנשים האלה הם אנשים.
‏למה את מתכוונת? ‏-עמדתי לשאול אותך.
‏באת לשאול אותי כי
‏חשבת שיותר סביר שאני אגיד כן מאימא שלך?
‏אימא...
‏לא.
‏זה היה "כן". שמעי.
‏הגעתי עכשיו לחלק ‏שהוא כנראה הרגע הכי טראומטי בחיי.
‏מה קרה?
‏המון. את תוכלי לצפות בזה...
‏את תכולי לצפות בסדרה ‏כשתהיי הרבה יותר גדולה.
‏טוב. אני אחזיר את זה. ‏-זה בסדר. אני אחזיר אותם.
‏ביי! כל טוב לך. אוהב אותך מלא.
‏ביי, מתוקה. ‏-מתי תסיים?
‏ביי, מתוקה.
‏מתי... ‏-לא יודע! להתראות עוד מעט.
‏ביי. ‏-אוהב אותך.
‏מרוצה?
‏אתה בסדר? ‏-כן, אני...
‏מהנשגב אל המגוחך.
‏היו פעמים שהייתי יותר עייף ‏לפני עלייה לבמה.
‏נכון. ‏-כן.
‏כן. נכון.
‏כן.
‏לקחת את האנרגייה העצבנית ופשוט להפוך אותה
‏לזהב בידורי.
‏תראו את הפרצוף הזה!
‏שתי ההופעות הבאות יהיו שתי ההופעות
‏שכולם יזכרו, כי הן מוקלטות.
‏בואו נעלה לשם ונרביץ,
‏נעשה מה שאנחנו עושים כל ערב מזורגג, ‏ונספק את הסחורה.
‏אלביס, תן לי את השלווה ‏לקבל דברים שאין בכוחי לשנות.
‏את האומץ לשנות את מה שכן...
‏תודה רבה!
‏- מלך הפופ -
‏תראה את העיניים.
‏רואים את העיניים, נכון?
‏מה אני רואה?
‏טראומה.
‏רובי!
‏אז זה המצב.
‏אתמול בלילה היה אסון מוחלט מבחינתי.
‏חטפתי התקף חרדה לפני שעליתי לבמה
‏שלא הסתיים...
‏במשך כל ההופעה.
‏הייתי בטוח שאנשים קוראים את מחשבותיי.
‏ויש שם 90 אלף אנשים.
‏אני לא יודע אם היו לך חלומות שאתה על במה
‏ולא יודע את התפקיד שלך או מה צריך לעשות.
‏לא יודע אם זה קרה לך, ‏אבל התחושה אמיתית ומפחידה רצח,
‏וזה התגשם אצלי,
‏על הבמה בלידס.
‏תודה, לידס.
‏ירדתי בשביל ההדרן,
‏ולא רציתי לחזור לבמה לעולם.
‏לא יכולתי לדבר, ‏רעדתי ללא הפסקה, חוויתי טראומה.
‏חזרנו למלון אתמול בלילה,
‏והעולם של כולם הגיע לקיצו.
‏לא יכולתי להרגיש שום דבר שאינו אשמה.
‏לקחתי כמה כדורי שינה כדי לישון
‏כי לא הייתי מצליח לישון ‏בגלל המחשבות על ההופעה מחר.
‏- לידס -
‏- ערב שני -
‏התעוררתי.
‏ואז ג'וסי נכנסה. ‏ואני אמרתי, "אני לא מסוגל להופיע הערב".
‏היא אמרה, "אתה מסוגל. אתה רק צריך..."
‏אמרתי לה, "את צוחקת עליי? אני לא עולה".
‏ג'וני נכנס ואמר, "שמע",
‏הוא אמר, "דיברתי עם דייב וטים,
‏"טים בכה".
‏טים, המנהל שלי, שהוא האדם הכי מאופק
‏שקיים,
‏בכה.
‏זו השורה התחתונה.
‏אם לא אופיע הלילה בלידס,
‏יעלה לי יותר כסף ממה שיש לי
‏לבטל את ההופעה.
‏והפרנסה של כל מי שסובב אותי תיהרס.
‏וזה יהיה סוף הקריירה שלי.
‏נכנסתי למסוק והגעתי לשם, ‏וראיתי את הקהל, והרגשתי בסדר.
‏ואז נכנסתי לבור של
‏השמדה עצמית מוחלטת.
‏"זה לא מגיע לך."
‏"אתה לא מסוגל,
‏"חתיכת אידיוט."
‏"כל הבדיחות האלה שלך הן שטויות גמורות."
‏הייתי אחוז אימה.
‏אני גאה בך, חבר.
‏תודה, אחי.
‏בוא נעבור את זה.
‏אתם בטח חושבים שזה שיגעון מוחלט.
‏כן, זה נכון.
‏אבל אני במצב שהוא ‏לחלוטין לא טבעי ולא אמיתי.
‏אנשים מחכים, הם תמיד חיכו, שאני אפשל.
‏וזה היה הרגע.
‏ההופעה הזאת היא
‏קרב על החיים שלי.
‏עשינו את המעגל
‏והתחלתי ללכת.
‏וכשהתחלתי ללכת, הרגליים התחילו לבגוד.
‏חזרתי לאחורי הקלעים.
‏זה יכל לפעול באחד משתי דרכים.
‏או שהשמץ הזעיר
‏של ביטחון שגייסתי יישאר איתי,
‏או שאני פשוט אתפרק לחתיכות.
‏אחת-שתיים, תודה.
‏האמת לגבי המצב הזה,
‏אני יודע שלחצי מהאנשים לא אכפת, ‏והחצי השני חושב שזה מגיע לי.
‏אבל אני מודיע לכם שאני סובל.
‏אני סובל ממש.
‏כי אני... אני פוחד פחד מוות שוב.
‏הערב בלידס, הצלחתי.
‏אבל הסכנה לא מאחורינו.
‏אני...
‏אני רגוע עכשיו,
‏אבל אני שבור מבפנים.
‏הכול בסדר?
‏סיבוב ההופעות הזה שבר אותי.
‏מה עכשיו?
‏לא אהיה פחות עייף.
‏לא אהיה פחות בפאניקה.
‏והנפש שלי אוכלת את עצמה.
‏ו...
‏הגרוע מכול עוד לפניי.
‏תרגום כתוביות: תמר בן יהודה