ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
У юності я боялася темряви.
Коли подорослішала, то дізналася, що темрява
наповнена монстрами.
Я живу в Східній Равці, та мені тут не раді,
бо я схожа на свою матір, а вона була схожа на ворога.
Аліно, як можна тут працювати?
Вибоїни створюють структуру.
На моїй Каньйон виглядає інакше.
Треба поглянути з боку твоєї країни.
Вона тут виросла. Припини!
У Шухані вона теж була непотрібна.
Картографи, агов. Ми майже приїхали.
Пакуйтесь і готуйтеся на вихід.
Якщо щось згубите, заміни не чекайте.
Але це не монстри. Це лише хлопчаки.
Я познайомилася зі справжнім ворогом ще дитиною.
Він справжній?
Звісно, справжній.
Каньйон з'їв твоїх батьків.
ЗА МОТИВАМИ КНИГ ЛІ БАРДУГО
Більшість тут стали сиротами через це.
Люди намагаються перейти на той бік. Кидають виклик святим.
То навіщо переходити? Можна ж обійти!
Поглянь на карту.
На півночі полюють на наших ґриш,
південь захищають гори.
Нам нікуди подітися.
Працюй над штрихуванням, дівчино.
Краще тримай олівець у руці.
Інакше тобі дадуть рушницю натомість.
Я роками обдумувала шлях.
Навколо Каньйону, щоб піти туди, де всім байдуже, звідки я.
Подорослішавши, я зрозуміла, що його можна лише перейти.
Він ніколи не зникне. Ця гидота тут назавжди.
Ти не ходиш до церкви.
Святий, який заклинає світло, може його знищити.
Хотів би я, щоб хоч хтось його не боявся.
Я знаю таку людину.
Мал. Він нічого не боїться.
Ніби ти знаєш.
Аліно.
Мале?
Поглянь, що я знайшов.
Де?
Малюк загубився.
Та я знайшов об'їдені рослини в лісі на сході.
Я певен, що там його лігво.
Чому ти втік від мене, напівкровко?
Іди геть від нього.
І що ти вдієш? Намалюєш мене, рисожерко?
Або поріжу тебе.
Що сталося?
Хто заніс болото на мій килим? Мале Орецев!
Мале?
Я знаю, що ти тут ховаєшся!
-Виходь негайно! -Ні!
Ти не ховатимешся довіку.
Ховатимуся!
Гаразд, ховайся.
Та знаєш, на кого ти перетворишся?
На хлопця, який уникає бійки!
Вправляйся добре, можливо, ти й до 20-ти років доживеш.
Принеси мені великого кролика до дзвінка на обід.
Останні ставки!
Без шахрайства, хлопці, нумо.
Так!
Застиг там, нумо! Рухайся!
Усе гаразд, дихай. Дихай, ось так. Нумо.
Із ним усе буде гаразд?
Певен, зараз побачимо. Гей, умасти йому! Дай йому.
Він не докладає зусиль! Нумо, дурню!
Трісни його, уперед!
Нумо, давай! Уперед! Не гальмуй.
Чудово!
Так!
Красунчик!
Мій друг Мал Орецев знову переміг! Хто кине виклик цьому хлопцеві?
Я спробую.
Що скажеш? Віч-на-віч.
О ні.
Якщо програєш, втрапиш до лікарні. Якщо переможеш - кинуть за ґрати.
Згортайтеся, хлопці!
А спробуй без чарів, слабо?
Це лише вітер.
Нумо! Хоч хтось!
Аліно!
Ти коли приїхав?
Учора. Всі отримують призначення.
Мабуть, картографи поїдуть на південь.
Я знаю, бо мій загін знову прикріпили до твого.
Шукають шлях крізь гори.
Тож ми знову разом?
Неможливо надовго розлучити найкращих друзів.
Капрале Орецев, невже вам мене бракує?
Мені потрібен цап-відбувайло за мої провини, ось і все.
-Наш намет перенесли. -Так, тепер він у самому кінці.
Тут так багато першоармійців.
Ми схожі на реабілітаційний центр для збору пожертв.
Взагалі-то, я пожертви не збиратиму,
бо отримав ставки за перемогу в бійці.
Ти диви. Аж цілих п'ять… крюґе?
Навіщо тобі іноземні гроші? Ми ж не в Кеттердамі.
Не руйнуй мої мрії.
Ще раз! Інферно!
Чудово. Добре. Ще раз.
Тому наші намети перенесли.
-Добре. -Ґришам потрібно було більше місця.
Ґриші.
Отже. Зробимо ще раз.
Хвальки.
Знову інферни і шквалуни.
Завжди нас діймають, коли їхнього генерала немає поруч.
Немов знову вдома, еге ж?
Не так вже й погано було. Вивчили корисні життєві уроки.
Справді? Не поділишся з класом?
Перший - не плакати на людях.
Давати волю емоціям на самоті. Зрозуміло.
-Другий - носити зброю при собі. -Завжди.
Був і третій, та я забув.
Відкрийте, ми завантажуємо!
Схоже, новий.
Зовсім новий. Ґриші називають його ультрасвітлом.
Його зробили їхні фабрикатори. Кажуть, він швидший.
Що сталося з попереднім?
Не повернувся.
-Ось він. -Починається.
Я б на тобі добре заробив,
але він не захотів позичити мені грошей, тож…
Бо ти дитина у тілі великої дитини.
-Ти нижчий за мене. -Гаразд. Дуброве, Міхаелю, це Аліна.
Твоя подружка з Керамзіну? Це ж вона.
-«Подружка»? -А хіба ні?
-Він увесь час патякає про тебе. -І що каже?
-Ну… -Не слухай цих двох.
Вони завжди все перебільшують.
-Поглянь на нього! -Який вразливий!
Тебе це дратує?
Дійсно? Гаразд. Нумо, виродку.
Уперед.
-На волосині висів, Мале. -Я б так не сказав.
Що він про мене говорить?
Гаразд, слухайте.
Я знаю, що дехто з вас впродовж тижня в дорозі, тож я швидко.
Більшість із вас вирушить на північ до ф'єрдських кордонів.
Чи на південь до кордону Шухану.
Проте у Другої армії є чудова можливість поповнити дефіцит їжі,
тому вони попливуть завтра до Новокрибірська.
Якщо цей план спрацює,
наступного тижня у кожного присутнього в наметі буде вдосталь їжі.
А ще набої для зброї та цукор до чаю.
А як щодо віскі?
Було б добре, та не варто губу розкочувати.
Звичайно, їм знадобиться допомога, щоб привезти запаси,
тож декого з вас призначать.
«Не варто боятися,
я зараз обиратиму імена для так званої "лотереї жахів"».
Для поповнення запасів по той бік Каньйону!
Сержант Юрій Теплов.
Слідопит Мальєн Орецев!
Капрал Масєлєнтов!
-Він…Але ж ти у нашому загоні. -Стрілець Валек Тапеньов!
Це, напевно, помилка. Швидше за все.
-Не схоже на помилку, Мале. -І, нарешті, лікар Нолеч Бареновський.
Це все. Вечеря за годину.
Повертайтеся і вишикуйтеся за рангом. Вільні.
Мале.
Що ж, якщо все вдасться, то відвідаю Кеттердам.
КЕТТЕРДАМ - ОСТРІВ КЕРЧ
Нумо!
Так! Я в захваті!
Сонечко, прошу. Напої сюди. Усім сюди напої, будь ласка.
Гей, ви земенські монети приймаєте?
Дай-но гляну.
В казино «Щаслива дев'ятка»
виявили фальшиві монети нещодавно.
Важкі, але крихкі.
Нумо, припини. Я тут уже кілька годин.
У мене справжні гроші, еге ж?
Земенська монета може зупинити кулю. А от фальшивка…
Попався.
Та що це доводить?
Гей! Зачекайте! Що ви робите?
Відчепіться!
Не створюй галасу за столом, Джеспере.
Розлякаєш лохів.
Нізащо в світі, босе.
-Ти ж на дверях маєш бути? -Так, уже біжу, босе.
Не надто рано для сутичок, Казе?
Чого тобі, Ротті?
Хтось учора ввечері поцупив ДіКапеля з приватної резиденції купця.
Справді?
Це картина.
Пейзаж Равки. «Каньйон». Олія на полотні.
Я знаю ДіКапеля.
Він не малює оголену натуру, тож я його не знаю.
Ближче до справи, Ротті.
Вартує близько 10 000 крюґе.
Злодій минув чотирьох патрульних,
високі загорожі, замкнені двері
і систему безпеки, створену тими ґриша-відьмами.
Фабрикатор.
Як скажеш. Йдеться про те, що це була група або привид.
А мені що до того?
У мене є покупець. Законні гроші.
Тож… як почуєш щось…
Що тут можна почути?
Привіт, Інеж.
Які відомості ти мені сьогодні принесла?
Інформація про роботу. Велику. Гроші, які можуть змінити життя.
В Барилі життя можуть змінити і невеликі гроші.
Мільйон крюґе?
Хто він?
Дрісен. Багатий купець.
Дрісен.
Чув про нього.
У нього достатньо грошей.
Цікаво, за що він хоче віддати мільйон крюґе?
Він шукає команду, щоб перейти на той бік Каньйону в Східну Равку
і дещо привезти.
Каньйону?
Звичайно, неминуча смерть вартує мільйон.
Не казав, що треба поцупити?
Ні.
Але він призначає зустрічі сьогодні, з опівночі.
Ти за ним прослідкувала?
Він когось привів із корабля.
Відвів аж до свого будинку в Садовому районі, щоб ніхто не помітив.
Я б пройшла за ним усередину, але Дрісен найняв особистого охоронця.
Щоб потрапити туди, мені знадобляться ножі.
Особистий охоронець.
Ми їх знаємо?
Земенець. Здається, його звати Тендо. Ти його знаєш?
Так. Він грає в клубі Пекки.
Тож я на нього впливу не маю.
Але Пекка має.
Казе, ці відомості від дівчат із Ферми.
Вони діляться зі мною в надії, що ти їх викупиш, як і мене.
Я тебе не викупив, я уклав договір.
Ти мене зрозумів.
Одна дівчина, Кеш, має навички, як у мене.
Мене цікавить лише одна свого роду.
Вона не схожа на тебе.
Ніхто не схожий.
Отже? Що робитимемо?
Це ж ти віриш у вищі сили.
Для того щоб перейти туди й назад Каньйон,
потрібні справжні дива.
Що тут робить шуханка?
Я равканка. Із загону картографів.
Вона напівшуханка. Сирота.
Це відповідь?
Геть із строю. І друзі теж.
Я їх не знаю.
Тоді ти йди. Пішла геть!
Тебе можуть заарештувати.
За крадіжку в Другої армії кидають до ями.
Тоді арештуй мене.
Зачекай.
Ти ж із нашого супроводу для переходу?
Саме так.
Що ж,
я можу й поділитися.
Це не для мене. Це для друга.
Мені лише трохи.
Як тебе звати?
Я Мал. Слідопит.
Зоя. Шквалунка.
Коли я хвилююся напередодні чогось,
то не проти пововтузитися з кимось.
Звільнити розум.
Це допомагає.
Мені час іти.
Не схоже, щоб ти надто переймався часом.
Я тебе знайшов.
Ти чомусь завжди знаходиш.
Це не важко, тебе здалеку видно.
Я розмірковую.
Я дещо приніс тобі.
Де ти це дістав?
-Украв. -У наметі ґриш?
Я думав, що потраплю за ґрати,
але мало не втрапив до ліжка ґриші.
Ти був у ліжку ґриші?
Ні, лише пожартував із нею.
Або вона зі мною.
Мене лякають жінки-ґриші. Розумієш?
Ти бачив лейтенанта?
Так.
І?
Ну…
виявляється, я їм таки потрібен. Тож…
Тож…
Я можу прострелити тобі ногу.
Ти не вмієш стріляти.
Не переходь.
У дитинстві
мені снилися жахи про нього.
Заходжу.
Бачу батьків…
мертвими.
Чекають на мене.
Наказ є наказ.
Якщо щось буде негаразд, повертайся. Ти й так багато втратив.
Я повернуся до тебе.
Обіцяю.
Та спершу пограю в Кеттердамі.
Без мене?
Напишу тобі листа.
Скажи, як безпечно перейти Каньйон.
Каньйон?
Якби я знала безпечний прохід,
то була б багатшою за цілу Раду купців.
Ти казала, що привезла дівчат з Ос-Альти. З іншого боку.
Так. Нелегко далося. Кількох забрали кляті волькри.
Ні, нічого особливого,
лише люди через це зникають час від часу.
Чув, ти вихвалявся, що знаєш, як прокласти шлях.
Я виманював крюґе в туриста. Побрехенька.
Каньйон тримає тих равканських вилупків і їхніх ґриш-псів під контролем.
Уявляєш, який жах коївся б, якби його не було?
Просто обійдіть.
Він тягнеться на північ до ф'єрдського кордону.
Ага. То йдіть до Ф'єрди. Навпростець крізь вічну мерзлоту.
Скільки часу знадобиться?
Звідси? Чотири місяці.
Або п'ять.
У нас немає стільки часу.
Або час, або ризик.
Я дечого не розумію.
-Ми будемо тут усю ніч. -Грубо.
А чому б не спробувати пройти під ним? Прорити тунель.
Були спроби. Понад століття тому.
Щось… почуло, як вони риють.
Створений сотні років тому навіженим ґришею.
Чорним Єретиком.
Тим, хто керує тінню. У них в армії є один такий.
Генерал Кіріґан?
На що ти натякаєш?
Якщо один із них його зробив, він міг би й знищити?
Вогонь можна загасити більшим вогнем, еге ж?
А яка протилежність?
-Заклинач сонця. -Авжеж.
Їх не існує.
Наразі не існує.
Дрісен приїде до міста, він ні миті не змарнує.
Збирає команду, щоб щось поцупити, але не каже, що.
Воно важке, велике і вартує понад мільйон на чорному ринку?
Можливо, він не знає.
Можемо пропустити, Казе.
-Схоже на пастку. -Пастка - надто просто.
Це щось інше.
Босе.
Ми перехопили записку від Дрісена.
Та невже?
Вона власникові «Орхідеї».
Написано, що їм потрібен душопробирач. Сьогодні.
Душопробирач? Навіщо?
Не сказано. Лише що потрібен до півночі.
Душопробирачі потрібні,
щоб здобути відповідь у того, хто не бажає розмовляти.
Так ми отримаємо цю роботу раніше інших.
Приведіть Дрісену душопробирача.
Босе, одна проблема.
Пекка Роллінз знає.
Пекка Роллінз.
Пекко Роллінз.
То ти мене знаєш. Це все спрощує.
Лідер «Копійчаних левів».
Мої люди сказали, що ти керуєш цим клубом.
Це так.
І сусіднім борделем.
-«Орхідеєю». -Саме так.
Гарні там дівчата. Хлопчики теж. Кого забажаєте.
Абраме, ходи сюди.
Абрам не пускав нас на розмову, тож ми йому дещо зробили.
Я перейду одразу до суті. Трохи поспішаю.
Мені потрібен душопробирач для роботи, що вартує мільйон крюґе.
А у тебе він є. В «Орхідеї».
Тоді вам потрібна Мілана.
Я можу дати хорошу погодинну…
Ні, я не платитиму за неї.
Це для роботи.
Я її поверну, вона тобі розповість.
І за мить усі знатимуть про роботу.
Мої домовленості тримаються в таємниці.
Бо вони на тебе працюють, так?
Ось що я пропоную.
Працюй на мене,
віддай це болото і «Орхідею»,
а я даватиму тобі 10% від усього майбутнього прибутку.
Недолуга пропозиція. У мене й без того 100%.
Гаразд.
Інший варіант…
Я тебе розріжу на шматки
і залишу в барилі для щурів.
Тож…
Що думаєш про десять?
Вище носа, Дуброве.
Чорний генерал врятує ситуацію.
Він знищить Каньйон?
Ні, це сарказм.
Він ґриша, а не чудотворець.
Це він?
Генерал Кіріґан.
Лідер Другої армії вшанував нас своєю присутністю?
Мабуть, він вірить, що новий скіф буде блискучим успіхом.
Або вражаючою невдачею.
-Олексію. -Що?
Вибач, Мале.
Гадаєш, він попливе з нами?
Якщо так, тоді знатимеш, у що він вірить.
Ми діти чи солдати?
Повертайтеся на пости й пакуйтеся. Скіф відпливає за 20 хв.
Сержанте, готуйте команду!
Мале, ти зі мною, синку. Носа догори.
Я переходив тричі без пригод.
Невдовзі ти матимеш перший.
Повернуся, і оком не змигнеш.
А я буду завжди тут.
Тобто, я і картографи.
Не можна ховатися вічно.
Можна бігти. Разом.
Петя, як це сталося?
Гадки не маємо. Ми були дуже обережні з усіма вогнями.
-Що було пошкоджено? -Нічого важливого.
Лише кілька записів про західне узбережжя,
Ос-Керво та його річкову систему.
-Це не надто… -Важливо?
Географічні дані про територію на тому боці клятого Каньйону?
Ті записи?
Так, але я певна, що Перша армія на тому боці має…
Ти гадаєш, я довіряю даним інших?
Комусь доведеться піти на той бік, щоб перемалювати карти.
Я піду. Попливу на скіфі.
Так. Попливеш.
Весь твій загін попливе.
Не розумію. Ми збиралися на південь, тепер вирушаємо на захід?
-Що ти накоїла? -Нічого.
Облиш її, Раїсо. Ти звинувачуєш її у всьому.
І зазвичай маю рацію.
Що ти тут робиш?
-Нас призначили з вами. -Ні. Повертайся негайно.
Наказ є наказ.
Можу прострелити тобі ногу.
Мені подобається моя нога, дякую.
-Скажи, що ти захворіла. -Я ніколи не хворію.
Тоді збреши.
А ти що збрешеш? Я з тобою.
Забирайся з корабля, інакше винесу.
Підняти вихід!
Готові до блокування.
Я впораюсь, обіцяю.
Сержанте! У чому справа?
Ґриша нам скаже.
Не вона. Інферна.
Ось як це буде. Ми заходимо в Каньйон,
стає темніше, але нам це подобається.
Бо допомагає уникнути уваги.
Ось так ми рухаємося.
Використовуємо лише синє світло на щоглі.
Воно слабке, але безпечне.
Але ви інферна, чи не так?
Чому ви тут, якщо буде темно?
Щоб оберігати вас від темряви.
Де ваш генерал? Кіріґан?
Готовий вирушати!
Ось наш сигнал.
Гаразд, послухайте, картографи.
До прибуття в західні доки
ви залишаєтеся на своїх місцях.
Повторюю, не залишати скіф під час переходу.
Заходимо.
Маркер один.
Скільки їх іще?
Тридцять сім.
Ні.
Загаси! Що ти робиш?
Що нам…
До мене, боягузе!
Олексію, ні!
Мале!
Зустрінемося на галявині.
НОВОКРИБІРСЬК - ЗАХІДНА РАВКА
Генерале Златан. Що накажете?
Надто довго.
Вони мали з'явитися дві години тому.
Сер! Гляньте!
Де решта твоєї команди?
Отже…
нове керівництво, панове.
Ось у чому справа.
Душопробирачки немає, босе.
Хтось її забрав.
Хто?
Я зовсім не проти нової роботи,
але ви заплатили лише за годину,
я мушу повернутися в «Орхідею».
В «Орхідеї» сьогодні небезпечно. Ти в небезпеці через цю роботу.
Сховаєшся на кілька днів потому.
Пане Бреккер, ви погрожуєте? Справді?
Навіть якщо я скорюся, мій бос викличе міську варту.
Небезпечний не я, а Пекка Роллінз.
Мій бос викличе і до нього міську варту.
Саме тому твій бос уже мертвий.
-Ви хто такі? -Ми хочемо бачити Дрісена.
Ви не люди Пекки.
Ти не мусиш слухати Пекку, якщо він тобі не платить.
Гей, де ти взяв цю монету?
Гей! В одній із них дірка!
Господи.
Всередину.
Із першого погляду зрозуміло. Злочинці.
Я нікого не хочу бачити до півночі.
Ми чули, вам треба душопробирачка.
Гаразд, вона залишається, а ви всі геть.
Вона залишається.
А у нас ексклюзивне право на роботу.
Пане Бреккер.
Жодний солідний бізнесмен не найме першого претендента.
Так, я розумію.
Звичайно, я мушу повідомити в гільдію,
що ви викрали й утримуєте в'язня без жодних повноважень.
Ви цього не зробите.
Жодний солідний бізнесмен
не платить за те, що може взяти.
Я маю повернутися за годину.
Гаразд, ходімо.
Хто це?
Тож вам нічого не відомо.
Це…
Олексій Степанов.
Два тижні тому юний Олексій
пішки перейшов Каньйон.
Сам.
Як?
Це замовчують,
але, ймовірно, він був свідком…
події.
Води.
Якої події?
Мені відомо, що на експедицію напала зграя волькр.
Повинні були загинути всі,
але дещо сталося.
Вибухнув певний пристрій.
Знищив волькр,
осяяв темряву, немов лісова пожежа.
КРИБІРСЬК - СХІДНА РАВКА
Мені відомо, що це не пожежа, інакше ніхто б не вцілів.
Це був винахід, небачений до того.
Цілителя!
Він знає.
Та, схоже, він не здатний описати те, що відбулося.
Щось схоже на травматичний колапс.
Отже…
Ти в безпеці.
Тепер ти можеш розповісти,
а я вислухаю.
Гаразд.
Скажи, що сталося в Каньйоні.
Що вас урятувало?
Ви не повірите, але…
але це була заклиначка сонця.
Хто вона?
Якщо я скажу, ви мене відпустите?
Обіцяю. Я тебе звільню.
Ти у Кеттердамі, Олексію.
Можеш вирушити куди забажаєш звідси.
Лише уяви.
Нумо.
Її звати…
Аліна Старкова.
Аліна Старкова?
Молодець.
Покажи декларацію.
Чудово.
Тепер ви мене звільните?
Дякую. Звісно.
Тепер ми єдині на захід від Каньйону маємо ці відомості.
Мій корабель відпливає в Західну Равку на світанку.
Якщо ви доведете, що знаєте, як пройти Каньйон і повернутися,
я запишу вас на корабель і дам аванс.
Якщо ні, віддам роботу Пецці Роллінзу.
Мені потрібен день. У мене буде план.
У вас є час до сходу сонця,
а потім ваш корабель відпливе, пане Бреккер.
Нагорода - один мільйон крюґе.
Привезіть мені Аліну Старкову.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька