ОРИГИНАЛНА ПОРЕДИЦА НА NETFLIX
Могъщ млад капитан.
Смел в морето.
Войник и моряк.
Здрав като камък.
Скъпа Алина, минаха седмици, а няма вест от теб.
Това е трето писмо.
Изпратиха частта ми в Чернаст.
Фиерданците ни нападат нощем.
Предният пост не е далеч.
Опитах да подкупя ветротворец да ти даде писмо.
Изсмя ми се.
Помолих лейтенанта да пише от мое име.
НАШИЯТ СВЕТЕЦ ПРИСТИГНА
ТВЪРДЕ КЪСНО
Отпрати ме и попита:
"Каква ти е тя всъщност?"
Не знаех как да отговоря.
Саша.
Ксения.
Кошин.
Още виждам лицето ти от скифа оня ден.
Едва ли някога ще спра.
Валок.
Михаил.
И… Ленора.
Това е всичко.
Обичам, като прави така.
Ето.
Мирише на задушено агнешко.
Ти си идиот.
Какво? Обичам агнешко.
Млъквай.
Следотърсачи, от Ос Алта дойде ново отворено назначение.
Всяка част на север от Чернаст
трябва да излъчи доброволна проследяваща група.
Генерал Кириган предлага посещение на Малкия дворец
за този, който открие Елена на Морозова.
И се появи.
Знаех, че рисунката е твоя.
Точно така, древното митично създание.
Ако може на живо.
Има ли доброволци?
Черния генерал най-накрая се е побъркал.
Да хаби наши войници за глупостите на Втора армия.
Сега имат слънчев повелител,
всички стари приказки се възраждат.
Ще го направя.
Аз ще отида.
Влез.
Добро утро, слънце.
Има ли някакви писма?
Не.
Отивам да яздя ли?
С генерал Кириган.
Трябва да тренирам, а не да яздя из града.
Ако приключа по-скоро, ще се върна към…
Живота си?
Това е животът ти.
Да, животът ми.
Където Зоя чака,
за да ме запрати към някоя стена или в горяща яма.
Тя не е в двореца.
Не си ли чула?
Той я изгони да преоцени приоритетите си.
Хайде, не го карай да те чака.
Да не дава господ. Защо? Ядосан ли е?
С това ще е добре.
Черното е негов цвят. Не мой.
Добро утро. - Добро утро.
Не си носиш кефтата.
Не хареса ли цвета, който избрах?
Само ти го носиш.
Тревожиш ли се да си като другите?
Ще е хубаво някой ден да знам какво е усещането, генерале.
Този ден не е днес.
Моля те, наричай ме Александър.
КРИБИРСК - ИЗТОЧНА РАВКА
И така…
Мина добре.
Небеса!
Зимният фестивал.
Няма начин да стигне до слънчевия повелител без Нина.
Особено с това нелепо парти.
Ще гъмжи от Втора армия.
Имаме късмет.
Има добър шанс да успеем.
На три дни път сме от столицата
и трябва да намерим вход в Малкия дворец.
Явно в архива на Крибирск имат плановете на Малкия дворец.
Но… те са под ключ.
Далеч от любопитните очи на масите.
Да.
Какво означава това? - Време е за обир.
Оставям ти куршум, за да ме помниш.
Нека си обещаем да не се забравяме.
Но сега трябва да вървя.
Чудесната барманка ще се грижи за теб,
а ти ще я подкрепяш.
Имам работа за теб.
Трябва ни превоз на изток до двореца.
Сприятели се.
Това е най-трудната работа.
Успя да спечелиш нас, нали?
Какво виждаш?
Чужда версия на мен.
Или най-после истинското ти аз се е появило.
Как свикваш с живота в Малкия дворец?
Обучението е добре.
Мисля, че върви добре.
Понякога с Багра е трудно да разбереш.
Винаги.
Стаята приемлива ли е?
Досега не са ми слагали камъни за топлене.
Добре е, че имам Женя.
Просто не разбирам накъде отивам.
Знам как се чувстваш, г-це Старков.
Когато бях малък, бягах и идвах да се крия тук.
Когато разбрах, че съм потомък на едни най-мразените гриша в Равка,
идвах тук,
хвърлях монета.
Пожелавах си нещо.
Едно и също желание отново и отново.
Да бъда някой друг.
Това е историята му, нали?
Разбра го само от картините?
Разбира се.
Всяко дете учи историята, не само гриша.
Преди стотици години Анастас, кралят,
наел един гриша като военен съветник.
Сенчест повелител.
Можеш да го кажеш. Черния еретик.
Еретикът ламтял за повече власт,
а кралят обявил награда за главата му
и за всеки гриша с него.
Еретикът знаел, че няма хора,
затова опитал да си създаде армия
със забранената наука,
с която Морозова създала усилвателите му.
Но се провалил.
Вместо това създал Гънката.
И бил убит от нея.
Заедно с безброй други.
Правилно ли е?
Посветил съм живота си на това да поправя греха на предшественика си,
но за хората не съм решение.
Само напомняне за проблема.
Винаги трябва да винят някого.
Затова ме гледаш така, нали?
Аз съм твоето решение.
Но ако се проваля…
ще ме намразят.
И ще съм чисто новият Еретик.
Ако вярваш в нещо…
повярвай, че няма да го допусна.
Оценявам сантимента, но…
Ще бъда до теб.
Двамата с теб ще променим света, Алина.
Трябва да те върна.
Багра мрази закъсненията.
Скъпа Алина, това може да е последното ми писмо.
Този елен има някаква връзка с теб, не знам каква или защо,
но ако намирането му ще ни събере,
тогава… ще се видим скоро.
Това плодове ли са?
Не беше нужно.
За мен са.
Нали не мислеше, че ще те оставим да отидеш сам?
Искам само да хванеш диво прасенце за вечеря.
Не разбирам как успяваш да ги откриеш,
но ми текат лигите само като говоря.
Искам половината ти дял.
Добре, да се захващаме.
Протегни ръце. Дланите една към друга.
Светлина.
Отново.
Спри!
Ще спра, когато ти започнеш.
Не спиш достатъчно.
Не е достатъчно.
Изобщо не е достатъчно.
Веднъж Багра пусна кошер пчели срещу мен.
Най-лошото е, че се получи.
Наистина се получи.
После можех да призовавам.
Това няма значение.
Когато Мал дойде, ще стане по-добре.
Помагал ми е във всичко.
Ще знае какво да каже, за да ми помогне.
Дано. Имаме много да говорим.
Мал?
Красив е, нали? Личи си по това как казваш името му.
Не е това. - Дали?
Кога идва този хубавец?
Поканих го, така че… съвсем скоро.
Гледай да предупредиш, за да сме с теб тогава.
Добре. Обир на Кралския архив.
Ето го плана за действие.
Има стражи постоянно.
Искаме да влезем и излезем възможно най-тихо.
Пистолетът остава в кобура, Джеспър.
Чудесно.
Инеж, куполът е точно над хранилището
с плановете на Малкия дворец.
Ясно. Така ще вляза.
Добър ден, сър.
Аз се казвам Ивановски. Скулпторът, да.
Добре.
Отчаяно се нуждая от помощта ви.
Работя над един истински шедьовър
за зимния фестивал.
Трябват ми размерите на вратите на двореца.
Големият експонат може да е твърде голям за рамката на вратата.
Кралят ще ме обезглави,
ако статуите останат в двора.
Проклет фестивал.
Налага се да вадя плановете всеки ден.
Изчакайте тук.
Със затаен дъх.
Ще оставя фосфорна следа право до целта.
Хранилището е обезопасено с двоен заключващ механизъм.
Инеж, ще трябва да излезеш откъдето влезеш.
Размерите на входовете на Малкия дворец.
Слънчевият повелител да ви поживи.
Аз не вярвам.
Ако трябва да кажа истината,
аз също.
Ще влезеш два часа след залез, Джеспър.
Не привличай внимание.
Лесна работа.
Клапаните за осветлението са горе.
Ще чакам светлините да изгаснат.
И ще последвам следата до плановете.
Архиварят ги вади няколко пъти дневно,
така че не можем да ги откраднем.
Значи ще направим копие.
Но внимателно. Иначе мастилото може да се разтече.
Знам какво правя.
Клапанът изключи! Не знам как.
Къде е Лев? Намери го!
Има ли нещо? - Нищо.
Действай!
Малко се забави.
Или точно навреме.
Генерале…
Викали сте ме, сър?
Да, Федьор.
Кажи ми,
работил ли си със сърцеразбивач на име Нина Зеник?
Веднъж. Сред най-добрите е от Втора армия.
Именно.
Дадох на Нина важна мисия, но не се е свързвала с нас.
Ако е жива, може да й трябва помощ.
Познавайки Нина, сър, смятам, че е жива.
Не ти искам догадките, Федьор.
Искам да ми я намериш.
Ами… - Не, вижте.
А този коридор?
Не става. Виж. Охранителна кула.
Няма влизане.
Нито излизане.
Знаех, че планът може да не проработи.
Това… лайно от магически елен ли е?
Това стадо е различно.
Дори в снега не остават гладни.
Техният алфа е невероятен.
Познава земите много добре.
Да продължаваме.
Хайде, едрия. Това е изумително лайно.
Какво имаш в ръката си? - Нищо.
От лайното на елена ли взе, Дубров?
Ако не намерим истинския елен.
Какво? Защо?
Еленът не е ли от създанията, които дават на гриша още сила?
Да.
Явно това ще донесе малко пари.
Ти си… - Гений.
Не можа ли да го увиеш в нещо? Небеса…
Спокойно. Сухо е.
Искам половината ти дял. - Добре.
Дори не знам защо пиша това писмо.
Насам.
Може да не го изпратя.
Но ще открия елена.
Едното нещо, което мога да ти дам.
Може би единственото.
Донесох ти храна.
Вероятно е отровна.
Ще продължа да ям, ако искаш.
Добре, значи не е отровна.
Но не съм тъпа.
Искаш нещо от мен.
Вещиците са свикнали с измамата и не приемат добрите маниери ли?
Маниери?
Говориш за маниери, докато си ме оковал и умирам от глад.
Опитвам се да те храня. - Защо?
Добре…
наистина искам нещо от теб.
Отговори.
Родителите ти също ли са гриша?
Твоите също ли са търговци на роби?
Родена ли си вещица, или си го избрала?
Роден ли си задник, или си го избрал?
На какво ви учат?
Освен, че сме зли и трябва да горим на клада?
Че ни убивате. При всяка възможност.
Защото искате гриша да умрат.
Защо споря с теб?
Не си тук, за да промениш мисленето си.
Само да се почувстваш по-добре от това, че ме пращаш на смърт.
Не изпитвам нищо към теб.
Явно това те прави добър в работата ти.
Както и ужасен човек.
Ужасен ли?
Казва го тази, която ползва магия, за да спре нечие сърце.
Знаеш ли изобщо какво правим?
Да.
Вещица, която сварява кръвта.
Знаеш ли, че укротяваме и нрав?
Успокояваме хората в болка?
Облекчаваме духа.
Спокойно, не мога да ти сторя нищо със завързани ръце.
Каза, че мъжът, за когото работиш, ще ме издири.
Говориш за Мрачния?
Жалък си.
Идваш тук с жалкото си предложение за мир,
а искаш само информация за него?
Ти искаш да ядеш.
Ще умра, но няма да съм предател.
Добре.
Не е нужно да ми казваш нищо.
Просто вземи.
Виждаш ли?
Не беше толкова лошо.
Няма да приема огризките ви.
Напротив.
Имаш ли някакви резервни планове?
Крибирск не е толкова зле.
Можем да отворим бар.
Да варим източна бира за западняците?
Млъквай, Джеспър.
Липсва ми Майло.
Приятели.
Защо си толкова весел?
Това е Марко.
Марко е водач на пътуващата трупа, известна като "Играчите на Помдракон".
Поканени са да участват в тазгодишния зимен фестивал.
Мечтата на живота ми.
Да.
Шанс за влизане в Малкия дворец.
Но изгубиха звездния си изпълнител заради злощастен инцидент.
Отчаяно им трябва някой
с уменията да замени звездния им изпълнител
и като мениджър на таланти от Кетердам
ми хрумна идея.
Както един приятел каза:
"Ако не успея, никой не отива никъде."
Сигурно светците те пращат.
Да. Шоуто ще продължи.
Сега.
Можеш ли… да облечеш това?
Разбира се, че може.
Това са нейните цветове,
но проблемът е, че Инеж…
е част от групова сделка.
Няма безплатен обяд.
Какви са дарбите ви?
Сцената е ваша, сър.
Сам ще се оправя.
Май ми трябва усилвател. За повече сила.
Не можеш да осветиш нищо сама.
Какво ще усилваш?
Кириган ме докосна…
Генерал Кириган не може вечно да ти бъде патерица.
Усилвателите са за варварите и мързеливите…
Можеш да ме насърчаваш.
Аз не съм ти майка.
Но явно винаги ще търсиш такава.
Ето я и нея. Добре дошла.
Чаят явно вече влияе.
Какво?
Къде си, дете?
В сиропиталището.
Ти пази.
Ако видиш някого, дай ми сигнал.
След като си взема скицника, ще избягаме.
Няма да погледнем назад. Нали?
Колко пъти ще бъдем в онова поле?
Ако не се опитват да ни разделят гриша, то ще е войната.
Не можем да се крием вечно, но можем да избягаме.
Заедно.
Кой ден е това?
Когато ни тестваха.
Мислехте да се скриете?
Е, няма да стане.
Хайде.
Не можем да го тестваме така.
Раната му пречи.
Ела при мен, момче.
Ела.
Няма защо да се тревожиш.
Ако не си гриша, животът ти ще продължи, както винаги.
Но ако си,
очаква те един изцяло нов свят.
И това ще остане в миналото.
Ще усетиш бодване.
Просто дишай и отпусни ръце.
Какво стана в този ден?
Тестваха ме.
Използваха внезапна болка, за да засекат сила.
Нямаше да личи, ако вече ме болеше.
Затова се защитих.
Тя не е гриша.
Не знаех, че съм гриша.
Просто правех всичко, за да не ме отделят от Мал.
Защитила си се, като си отрекла себе си.
Тормозеха го, когато бе сам.
Не мислех за себе си, а за него.
Щяхме да избягаме.
Ти си имала планове.
Явно не и той, защото къде е сега?
Не знам.
За кого се въздържаш тогава?
Дай светлината.
Опитвам се.
Още колко деца ще осиротеят в тази война,
защото не смееш да приемеш истината?
Алина.
Аз… безпокоя ли те?
Ни най-малко.
Не ти се спи?
Влез.
Ето.
Картата актуална ли е?
Да.
Враговете ни са застрашени от самото ти съществуване.
Но Равка може да се изправи срещу тях само с общ фронт.
А се говори за въстание на запад,
водено от нашия… многоуважаван генерал на Първа армия.
Собствените ни хора ни обръщат гръб.
Александър…
Водя тази война…
сам толкова отдавна.
Погребал съм толкова много добри войници.
Приятели.
Средствата свършват,
примката се затяга…
и собствените ни хора се обръщат срещу гриша,
точно както рода им.
Не си сам.
Чакам те отдавна.
Трябва да вървя.
Капитане.
Бурята ни връхлита.
Скоро ще сме в нея.
Може да пречупи кораба.
Ако стане зле, убий пленниците.
Сър?
Не искаме някой от тях да се освободи, докато се пълним с вода.
Но, сър, те трябва да бъдат съдени в процес.
Е, и?
Май ми замръзна кутрето на крака.
Кое е по-лошо? Студът или Гънката?
Гънката! - Гънката!
Навлизаме във фиерданска територия.
Не.
Ясенът е свещен, не ги маркират.
Значи стадото е отишло натам?
Последен шанс за връщане.
И вие да си разделите наградата? Не изоставайте!
Продължавам да пиша сякаш думите ще те стигнат преди мен.
Но може би репетирам какво да ти кажа.
Каквото трябваше да кажа отдавна.
Нещо за мен?
Заедно.
Добре.
Заедно.
Това е Алина.
Малката ти приятелка от Керамзин?
Това е тя?
"Малка приятелка" ли?
Да се нуждаеш от някого е слабост.
Добро момиче.
Сега започва работата.
Истината е, че когато освети палатката на Кириган, се чу звук.
Висок тон.
Знаех, че си ти.
Навремето ме хващаше за ръка
и го чувах в главата си.
Посред нощ е, но аз съм буден.
Дубров и малкият му пикочен мехур също.
Чувам този звук отново.
Меко. Вика ме.
Мал, какво има?
Дубров!
Мал! Помощ!
Дубров!
Помощ!
Това ли бяха всички?
Добре дошли, изтърсаци, в началото на кариерите ви.
Оцелели сте от нещо основно.
Идва истинското приключение.
Всяко нещо по реда си.
Униформата на гърба ви е единствената,
която ще ви бъде дадена, докато не станете пълноправни войници.
Извинете. Търся Алина Старков.
Защо нея?
Стари приятели сме.
Не можеш да я видиш. Сби се със старшината.
Той я обиди и тя го удари.
Тя е в ареста, а той е в кръчмата.
Ти си старшината, нали? - Да.
Мал? Ти си тук.
Чакай, ти си тук. За какво?
Обичайното.
И аз.
Какво е станало?
Единадесет шева.
Подхождаме си.
Така е.
Търсила си ме?
Искам да направиш нещо за мен.
Изтрий го.
[на фиердански] Провери другия.
Михаил.
Много съжалявам.
Алина, ако получиш това писмо,
когато говорех за истинския север,
говорех за теб.
Ти си моят истински север…
и сега ще стигна до теб.
Превод на субтитрите: Борис В. Христов