SVĚTLO A STÍNY
PODLE KNIH LEIGH BARDUGO
Ten pohled znám.
Plánuješ ho zabít.
Žeňa myslí, že stejně umírá.
Ano, je nakažený merzostem.
Cena za vytvoření těch monster.
Chci uspíšit jeho konec, ale je tvůj syn.
Nechci své úmysly skrývat.
Moc jsi přijala dobře.
Nebudu zapírat.
Ohniváka chci.
Moc všech tří.
Stržení Vrásy Kirigana nezabije,
ale nemůžu se k němu dostat, pokud nezničím ničevoje.
Nikolaj objednal hon na meč tak ostrý, že přetne stín.
Meč Nešjener.
Ano? Dobře.
Kdybych dokázala vytvořit armádu světla…
K tomu bys potřebovala merzost.
Hloupost. Přísahej, že ji nikdy nepoužiješ.
- Přísahám. - Mluvím vážně.
Merzost vytváří hmotu, kde dřív nebyla.
Je to magie, ne malá věda.
Nebudeš vědět, jakou cenu si žádá, dokud nebude pozdě.
Potřebuji zbraň.
Když ne merzost, tak Řez, ale zkusila jsem to a…
Chceš ho zabít ve spojeném prostoru.
Jen teď můžu zasáhnout silněji.
Nebude mi věřit, ale když přijde on…
Zabije tě první a šance na záchranu Ravky zemře s tebou.
Řez se nedá naučit, už tam je, když ho potřebuješ.
Ale vyžaduje cvik.
Až najdeme Ohniváka.
Navíc se zdá, že dokážeš ničit i bez něj.
Příjezd krále Nikolaje!
Dominik Vertov, je to tak dávno.
Mé srdce může znovu bít.
Bál jsem se, že nedostanu zpátky těch 100 mincí.
Pomstíme smrt krále a tvého bratra.
Krále, který platil tvým rodičům, aby tě bili místo mě?
Krále, který mě hodil do pokoje s tintítkem,
ze kterého se stal můj nejlepší přítel.
Máme vodítko na jeho základnu.
Dva grišové, co utekli, jsou s námi.
Řekl jsem jim, že vedeš griše. Ujistil jsem je…
že udělám totéž.
Spojíme se jako sobě rovni proti Kiriganovi a jeho stínové armádě.
Nežádám to jako váš král.
Prosím jako voják, který má tu čest nazývat vás druhy ve zbrani.
David Kostyk. Řemeslník.
Igor Tarkovski. Ostřelovač.
Sledovací střely na označení palebné linie.
Děkuji.
Žeňa Safinová.
Prosím, dovol.
Bolest je pryč.
Myslel sis, že bolest je tvá slabost?
Myslel sis, že dokážeš spravit, co je v tobě rozbité?
Myslels, že pomsta je odpověď, a stejně se utopíš.
Pro jednou zkus nezmizet. Zůstaň.
Vilane.
Ahoj.
Podívejme.
To je krásný exemplář Cyan Morpho.
A opyluje Datura Meloxia.
Nemůžu uvěřit, že to vidím za svého života.
A není tu žádný svědek.
Nezajímal by se.
Je to jen nejdokonalejší příklad symbiózy.
Motýli zpracují smrtící, jedovatý nektar květu
a na oplátku rostliny opylují.
Potřebují se, aby přežili.
Je to jako…
Jako příběh lásky… tak trochu.
Jespere.
Mami.
Můj králíčku.
Tolik jsi mi chyběl.
Šťastný zajíc byl jen zajíc. V kosti není žádná moc.
Směšná.
Tahle představa umocňovačů.
Kdyby nebylo Morozovova bláznivého nápadu,
mohla jsem pořád mít malíček.
Chytil jsi ho nějak rychle.
Mal dokáže udělat zajíce z kamení.
Jsi moc dobrý stopař.
Zajíců… a zázračnějších tvorů.
Jelena, Mořského biče.
Jo. S Ohnivákem ale moc štěstí nemám.
Najdeme ho, až dojdeme k Morozovově dílně.
Nevím, kde je jeho umocňovač,
ale je zvláštní, že byl skutečný a ne jen mýtus.
Řeknu vám příběh,
který jsem vyprávěla malému chlapci plnému stínů.
Morozova byl nejlepší výrobce, který kdy žil.
Posedlý hranicemi moci grišů.
Použil merzost a kosti svých prstů, aby vzkřísil Jelena a Mořský bič,
aby působily jako umocňovače pro griše, kteří je našli,
zabili a vzali si jejich moc.
Pak dovršil triumvirát vytvořením Ohniváka.
Ne.
A pak… jeho žena otěhotněla.
Zatímco dělal plány na Ohniváka,
holčička, co se narodila, začala vykazovat nevídanou moc.
Dokázala přivolat temnotu.
Morozova byl tvůj otec?
Kostitepec?
V Istorii Sanktja
ho nazývají Sankt Ilya.
Spoutali ho řetězy a utopili v řece,
když vzkřísil chlapce z vesnice, kterého přesekl pluh vejpůl.
To je verze, kterou se učili všichni.
Jen část je pravdivá.
Všechny rodiny mají tajemství.
Některé víc než ostatní.
Měli bychom pokračovat, dokud je světlo.
A co tvoje rodina, chlapče?
Co víš?
Všichni jsou pryč. Osiřel jsem za války ve Dva Stolba.
Prošel jsi Caryevem, kde jsou tři sirotčince.
Jel jsem dál dokud…
Dokud jeden nebyl jako domov.
Domov.
To z tebe udělalo toho, kdo jsi.
To ano.
Měla jsem tam sestru, o deset let mladší.
Otkazaťsja děvče,
která měla žít nudný život.
Otec mi vyrobil labuť z hlíny,
když na mě ještě myslel, než se narodila.
Milovala jsem ji, jako on miloval mou sestru.
Když jí bylo šest, ulomila jí krk.
Použila jsem Řez.
Její tělíčko jsem roztrhla napůl.
Byla to nehoda.
Co na tom záleží?
Bylo dokonáno a mě vyhnali.
Tohle není návrat domů.
Je to návrat na místo činu.
Jako by je spolkla zem.
Keramzinský sirotčinec je severně odsud.
Utáboříme se tady.
Tady?
Než přepadneme sirotčinec?
Ale, pane, doufali jsme…
Naděje je lež.
Iluze.
Všeho do času.
Vymyťte naději.
Budete mít jasno.
Vilane!
Toljo?
Toljo!
Vzduch je otrávený! Zabíjí nás!
Toljo!
Jespere!
Slyší mě někdo?
Haló?
Nechť dlouhá noc…
Tamar?
Sestro!
Kdo to udělal?
To ty.
Toljo?
Jespere?
Slyší mě někdo? Haló!
Jespere!
Ukaž se mi.
Měl jsem skvělou učitelku.
Všechno ti šlo samo.
Lžíce na prsteny.
Mince na klíče.
A pak jsi přestal.
Byla jsi pryč.
Táta mě pak donutil slíbit, že to utajím.
Aby po mně nikdo nechtěl riskovat život za něčí záchranu.
Pro své přátele riskuješ život pořád.
Ale nežádají to po mně.
A ne proto, že jsem řemeslník.
Vypadám skvěle a zároveň výborně střílím.
Tak ses cítila, když tě zabil jed?
Kdybys nebyla griša, žila bys.
A kdybych ten jed nevytáhla z jejího tělíčka do svého,
zemřela by ona.
Byl jsem ještě dítě.
Také jsem tě potřeboval.
Zlobil ses na mě.
Možná se ještě zlobíš.
A to je v pořádku.
Je mi líto, že jsem tě opustila, králíčku.
Ale musíš to pochopit.
Co děláme, když jsme naživu,
kdo jsme, naše pravda,
to můžeme ovlivnit.
Je to jediné, co máme.
Skrývat, kdo jsi, tě nezachrání.
Bylo to opuštěné po Morozovově smrti.
Myslíte, že řetězy by ho udržely v řece?
- Myslíš, že přežil? - Z tohoto místa jsem odešla.
Objevily se další deníky.
Učení merzostu, které Aleksander použil k vytvoření Vrásy.
Odkaz nikdy nenapraveného zla.
Chlapče, proklesti nám cestu.
- Mám zatlačit, nebo… - Pomoz mi nahoru.
Dej mi dýku.
Může to otevřít jen Morozova.
Dej mi lucernu.
Zapal pochodně, chlapče.
Tvoje sestra?
A matka.
Zemřela na neštovice, než mě vyhnali.
Bála se mě.
Říkávala mi, že jsem jedna z otcových zrůd.
Pletla se.
Měla pravdu.
Copak jsi nedávala pozor?
Morozova se zkazil merzostem.
Pronikl do všeho, co vytvořil.
Ohnivák byl určitě vytvořen tady?
U Jelena a Mořského biče jsem slyšel frekvenci.
Tady nic neslyším.
Pojď za mnou. Ty zůstaň.
Zkus v jeho denících najít zmínku o Ohniváku.
Male, počkej.
Nemůžu.
Prosím.
Když si dovolím něco cítit,
nebudu se moct soustředit na nalezení Ohniváka.
Toho, co potřebuješ.
Potřebuju tebe.
Chci tebe.
A chci moc Ohniváka, ano.
Chci ji použít, abych všechno strhla a postavila lepší.
To zabere 100 let.
Ano.
Ale nemůžu o tebe přijít.
Od první chvíle, kdy jsem tě uviděla v Keramzinu.
Věděla jsem, že se máme najít.
Já také.
Od začátku.
Teď jsme jen my.
Shromážděme si tisíc dnešků.
Spolu.
Sankta Alina.
Ravka musí vědět, jaké má štěstí,
že ji zrovna ty znovu spojíš dohromady.
Dvě části zlomeného srdce.
Můžu?
Ano.
Tohle není skutečné.
Jsme tady, Inej.
Chci tě.
To není…
Není to skutečné…
Není to skutečné.
Je to…
To je ten jed.
Není to…
Toljo, jsem tady.
- Kazi? - Jespere?
Slyší mě někdo?
- Vilane. - Haló?
Ty žiješ.
Umíráme. Otrávila nás.
Zvracíte? Nebo halucinace?
Halucinace.
Nějaká oranžová pára.
Datura Meloxia.
Dobře!
Vilane.
Promiň.
Vezmi ho a sněz ho.
Asi to zní zvláštně,
ale jed jim neublíží, tak by mohli být protijed.
Vilane.
- Potřebujeme další tři. - Dobře.
Tak jo.
Toljo.
Sněz to. Probuď se.
Pojď rychle!
Vilane?
- Toljo? Jesper. - Jo.
Dej mu to do pusy.
Jespere.
Máš v sobě tolik dobra, synu.
Svět si zaslouží ho vidět všechno.
Buď statečný, králíčku.
Jespere!
Mami!
Když to říkáš.
Vítej zpět z noční můry.
Tohle je ta noční můra?
Tumáš.
Kdo jsi bez své pomsty?
Prober se.
Jakou cenu má život,
když nemáš pro koho bojovat?
Probuď se.
Kazi!
Odpusť mi.
Promiň.
Jsou všichni naživu?
- Jsme naživu. - Dobře.
Dlužím ti svůj život.
To byl Vilan.
Zachránil nás.
Vilan?
Nemáte zač.
Málem jsme umřeli, co?
I tak… Měl jsem tu nejkrásnější halucinaci.
Byl ještě někdo ukolébán do příjemné radosti?
Já nic neviděl.
Já také ne.
Tak jo, jaký je plán?
Říkal jsi, že je v domě další tep.
Jihovýchodní roh. Tep je slabý.
Vsadím se, že tohle postavila, aby ho ochránila.
Spolu s cestou k němu.
Otevři to.
Nech mě se smířit, s čímkoli tady je.
Donutil mě se dívat, když tu rakev vyráběl.
Jeho slzy, jeho krutost,
a věděl, že ji nikdy nepoužije.
Vzal její tělo s sebou?
Její kosti tu nejsou, protože nebyla pohřbena.
Tušila jsem to stovky let.
Sankt Ilya nezachránil žádného chlapce z vesnice.
Byla jen moje sestra.
A nebyl žádný Ohnivák.
Aspoň ne verze, kterou hledáte.
- Myslíš, že jí vrátil život? - Víc než to.
Udělal to dvakrát před tím.
Vzkřísil tvora merzostem a kostí ze svého prstu.
Proč by to s ní nefungovalo
stejně jako u Jelena a Mořského biče?
Ona byla třetí umocňovač.
Otkazaťsja. Dívka, která to předávala po generace.
Copak to nevidíš, chlapče?
Proto jsi tady.
Stopoval jsem špatně. Hledáme osobu.
Nehledáme, už ne.
Jak to, že jsi našel Jelena a Mořský bič,
ale Ohniváka najít nemůžeš?
Proč jsi projel kolem jiných sirotčinců,
dokud jsi nepřijel k tomu, co byl jako domov?
Tomu, kde žila nositelka slunce?
Osoba, která je tvým osudem?
Pojď.
Zavři dveře.
Jak se chceš najít, když nepřiznáš, kdo jsi, chlapče?
Dej mi dýku.
Do toho.
Tu frekvenci neslyšíš, protože jsi to ty.
Lžeš.
Lžeš. Nejsem Morozova.
Je to tak.
Jsme prokletí potomci šílence
a ty, Maljene Oretseve,
jsi Ohnivák.
Musíš přijmout, co jsi.
Musíš se obětovat pod jejím ostřím, nebo Vrása zůstane.
A ona zemře při pokusu všechny zachránit.
Nefungovalo to.
Tvůj prohnaný plán.
Myslíš, že mě znáš dost na to, abys mě obelhala.
Vůbec mě neznáš.
Podraz.
Rozhodně vedle.
Odmítáš přijmout, že my dva jsme budoucnost.
A teď tě budu muset donutit.
Zničil jsem tábor první armády v Keramzinu.
Přesně tak.
Tvůj první domov.
Sirotky otestuju, griše si vezmu a zbytek…
Zbytek bude krvácet za tvou tvrdohlavost.
Jestli to chceš napravit, budeš mi to muset dokázat.
Dám ti jednu šanci na jejich záchranu.
Vyhrožuješ nevinným dětem.
Podívej se, čím ses stal. Čím jsi vždycky byl.
Černý kacíř otrávený merzostem.
Také jsem byl kdysi dítě.
Chlapec jménem Aleksander,
kterého zradili a málem zemřel.
Bylo po nevinnosti.
Měl jsem stovku jmen.
Žil stovku životů.
Tenhle bude poslední, přísahám…
Bojuj se mnou, jak dlouho můžeš.
Zjistíš, že s věčností mám víc zkušeností.
Ohval!
Ji ne, zabij mě.
Zabiju vás všechny.
No tak, králíčku.
Prosím, Ohval, chceme jen Nešjener.
Jde nám jen o ten meč, ne o tebe.
Vaše činy mluví o opaku.
Trvá to déle, než chci.
Tak to asi skončíme.
Fascinující, že?
V těle je tolik kovu.
Třeba železo v krvi.
Ne! Přestaň!
Alino!
- Nepřeruš spojení. - Říkala jsi, že není dost silná.
Přesně tak.
Seberu ti všechno, co znáš a miluješ.
Až nebudeš mít jiné útočiště
jen mě.
Skončím to jednou provždy.
Až zabiju svého syna, můj čas tady je u konce.
Tohle všechno půjde se mnou.
Víš, co musíš udělat.
A zavři dveře, až odejdeš.
Jak?
Zapomněl jsi, kdo tě naučil všechny triky?
Umocňovač nebo krev, všechno je to spojení.
- Ne, počkej. - Uteč.
Alino, pojď.
- Nemůžu ji opustit. - Nejde…
- Neobětuje se za mě! - Nemůžeš nic dělat!
Ohnivák!
Vím, kde je! Musíme jít.
Alino, musíme jít. Hned!
Prožili jsme spolu věčnost.
Tohle není třeba.
Trochu mi věř!
Nesmí to pokračovat, chlapče.
Tak mě to nech ukončit.
Řekni, kde najdu Ohniváka.
Na Ohniváka a smlouvání je pozdě.
Nevyhrožuj mi.
Bude to pro tebe horší.
Milovala jsem tě, Aleksandře.
Nestačilo to.
Přestaň. Ne!
Ne! Nedělej to!
Tohle jsem nechtěl, přísahám.
Mlč, dítě. Mlč.
Už se to stalo.
Hloupý kluku.
Promiň.
Tady je!
Zlatíčko, máme návštěvu.
Sběratelé umění z Kerče.
Já vím, zlato.
Chtěla jsem jim udělat čaj.
On s tím nemá co dělat.
To jsou ti sběratelé, jak jsem ti říkal.
Budou překvapení, že se setkávají
s proslulým zlodějem umění.
Apoštolem.
Tohle je Apoštol?
Už jsme se setkali?
Ano, zrovna teď.
A i s vaší ženou.
V Bhez Ju. Měli jsme čaj.
Bhez Ju muzeum.
Nosné sloupy jsou pod každým druhým dílem podlahy.
Ostatní vržou.
Je důležité znát tajemství místa.
Opravdu.
Jestli se mu něco stane, všechny vás zabiju.
Chceme jen Nešjener.
Nešjener?
Ukradl jsem ho pro ni.
Prosím, drahý.
Byla to poslední věc, co jsem ukradl před odpočinkem.
Nedalo se to ani nazvat krádeží.
Byl její. Vyrobila ho.
Pardon. Říkal jste, že ho vyrobila?
Hodiny práce.
Modliteb.
A slz.
K boji s nesmrtelnou armádou vytvořenou hodinářem Kho.
Tři dny a noci bojovala s těmi nezastavitelnými vojáky.
A když padl poslední voják,
odložila zbraň.
A pojmenovala ji Nešjener, Neoblomný.
Je nám ctí být v tvojí přítomnosti, Sankta Neyar.
Sankta Neyar?
Pojď, lásko. Dáme tě spát.
Tohle je naše útočiště, kde můžeme spát v klidu.
Nemusíme se bát Zlodějů a banditů jako vy.
Nejsme bandité.
Přes jed se nikdo nedostane.
Jsi ještě dítě.
Dítě, které objevilo tvou slabinu.
„Slabinu.“
Jsem naživu čtyři sta let.
Všechny jsem je viděla zemřít.
Mou rodinu.
Všechny mé milované.
Vzal mi je čas.
Stovky let jsem uzavírala své srdce,
jako by to bylo řešení k ukončení vší bolesti.
Jak opatrný způsob života.
Tak malý.
Chráníš se před bolestí.
Před radostí.
Ale když si dovolíš být zaslepený láskou…
dva světy vytvoří vesmír.
On není moje slabina.
Je můj vesmír.
A budu s ním až do konce.
Sdílet každý okamžik…
dokud se nestane částí noční oblohy.
Co mi záleží na meči?
Proč na něm záleží vám?
Temnyj vytvořil nesmrtelnou armádu stínů.
Jen tvůj meč je dost ostrý, aby je přesekl.
To zní jako problém Ravky.
Myslíš, že ho zastaví čára na mapě?
Pořád tě můžu zabít, kde stojíš, než stačíš mrknout.
Sankta Neyar, setkal jsem se s nositelkou,
která převezme vládu v Ravce, až Temnyj zmizí.
Je přívětivá a také Šu.
Mohla by být mostem mezi našimi dvěma zeměmi,
ale to se stane, jen když nám půjčíš ten meč.
Půjčíš?
To všechno, jen na půjčení meče?
To všechno, jen abys ochránila manžela?
Všichni bojujeme za to důležité.
A slibuji ti, že se vrátí domů.
K tobě, Sankta Neyar.
Ohval.
Nestojím o to, aby si tu podávali kliku poutníci.
Je čas jít spát, drahá?
Všichni ven.
Kromě tebe v klobouku.
Dám ti ten meč.
Jen tobě.
Pojď.
Počkáme na tebe venku, než vyrazíme zpátky ke Kolibříkovi.
To je… osoba?
Můj první muž.
Hrozné manželství.
Dobrý stůl.
Jsi řemeslník.
Já…
Jsi špatný řemeslník.
Mohl jsi zaútočit mnoha způsoby.
Knoflíky na vestě, kovem v botách.
Jsi moc starý na to, abys byl hrozný.
Mám co dohánět.
To vidím.
Ten jed…
Vím, že ses nás snažila zabít, ale…
děkuji.
Život většinou nedává druhou šanci.
A byla by škoda plýtvat talentem jakéhokoli řemeslníka.
Tak to dožeň.
Vilane?
Vilane! Počkej chvíli.
- Máš ho? - Jo. Mám ho.
A taky jsem to pochopil. Kruge dopadly a tak.
A jednou ti to všechno řeknu, ale teď, měl jsi pravdu.
Potřebuju…
Už nechci skrývat, kdo jsem.
Z milionu důvodů.
Včetně tebe.
Víš co? Já v té zahradě měl taky moment.
Jo, viděl jsem Daturu Meloxii.
Jsou hrozně vzácné.
A když jsem ji viděl,
hrozně jsem ti o ní chtěl říct
a chytit tě za ruku.
Chci se s tebou postavit všem Daturma Oxům.
Vlastně je to Daturma… Datura…
To je fuk.
Tamar mě zabije, že jsem snědl tu sušenou chobotnici.
Budu muset prát celý měsíc.
Ani jí nemůžu říct o té sanktě, nebo…
Neyar si připravuje zlomené srdce. Ví to.
Proč se obtěžovat?
- Bojujeme za to, na čem nám záleží. - No jo. Za Ravku.
Jednou se do někoho tak zblázníš,
že budeš vedle. A pak po mně nechtěj,
abych ti to všechno vysvětlila, protože s mým kusancem budeme daleko
v pustině, zamilovaní.
Ale fajn.
„Za Ravku.“
Všichni přišli o rozum.
My všichni.
Možná jsem něco viděl… skrz mlhu jedu.
Jsou ti, co nás utopí.
A ti, co nás vytáhnou.
Možná jsem také něco viděla.
Co ti ten toxinový trip odhalil?
Naděje je nebezpečná.
Zamlží ti úsudek.
Přišli jsme o Baghru.
To je pravda. Je pryč.
- Zachránila mi život. - Mně také.
Než zemřela, přerušila spojení mezi mnou a Kiriganem.
- Už ho necítím. - Znamená to, že je mrtvý?
Radši budeme předpokládat, že je naživu.
A Ohnivák?
- Mal ví, kde je. - Alino, já…
Řekni, co potřebuješ, abys ho našel. Všechno je ti k dispozici.
Zdá se, že Kirigan je v pohybu. On…
Zničil tábor první armády v Keramzinu.
- Podle zvědů nikdo nepřežil. - Zná moje slabiny.
- Dva týmy. Jeden půjde s… - Oretsev, pane.
Dominik.
Jeden tým jde s Oretsevem pro Ohniváka,
druhý půjde přímo na Temnyje a zastaví jeho postup.
Zítra vyrazíme.
Alino.
Věděla jsem, že když se budeš soustředit, najdeš ho.
A našel.
Ohnivák nikdy nebyl tvor.
Byla to osoba.
Baghřina sestra. Byla třetí umocňovač.
Morozova použil merzost, aby ji vzkřísil, když ji Baghra zabila.
A jejich moc se dědila po generace, až k…
Ne.
Vidělas, jak jsem zavřel ty dveře. To může jen Morozova.
Jak jsem našel Jelena a Mořský bič,
ale nenašel stopu Ohniváka?
Jak jsem vždycky našel tebe?
Měli jsme se najít… kvůli tomuhle.
Ne.
Ne, tohle… To je Kirigan.
- Je to nějaký jeho trik. - Kéž by to nebyla pravda, ale je.
Jsem to já.
Jsem poslední díl skládačky.
Když jsem se spojila s Mořským bičem, viděla jsem jeho poslední chvíli.
Viděla jsem tebe a nikoho jiného.
Věděl, že jsi toho součástí.
Odejdeme, vezmeme si zpátky náš život.
Ne. Takhle umřu. Nebojím se.
Protože tě zachráním.
A ty zachráníš Ravku.
Budeš žít dál, stovky let…
Ale nikdy nebudu milovat jako teď.
Jsi mou součástí, Male.
Nemůžu tě ztratit.
Chtěl jsem pro tebe víc.
Bílý závoj ve tvých vlasech.
Sliby k dodržení.
Řekni, že najdeme jiný způsob.
To je jediný slib, co chci.
Jsi to jediné, co jsem chtěl.
Jsi mé srdce.
Cítil jsi nějakou změnu?
Popravdě, pane, nic.
- Myslel jsem, že když zemřela… - Ucítíš.
Po tomhle.
Odložil jsem zbytek kostního prášku pro vybrané griše.
Kam vám ho mám připojit, pane?
Jako dítě mě vodila za zápěstí.
Teď to může dělat navěky.
Až se s ní spojíte jako s umocňovačem, její poslední vzpomínky vás mohou utěšit.
Jak?
Jsme prokletí potomci šílence.
A ty, Maljene Oretseve, jsi Ohnivák.
VĚNOVÁNO VZPOMÍNCE GARYHO FRYNKLINDA
Překlad titulků: Ludmila Vodičková