BASERET PÅ BØGER AF LEIGH BARDUGO
Jeg kender det blik.
Du vil dræbe ham.
Genya mener, han allerede er døende.
Ja, kontamineret af merzost.
Prisen for at skabe monstrene.
Jeg vil gerne dræbe ham hurtigt, men han er din søn.
Jeg vil være åben om mine hensigter.
Du begynder at kunne lide magt.
Jeg benægter ikke.
Jeg vil have Ildfuglen.
Kræfterne fra alle tre.
Kirigan dør ikke med Skyggehavet,
men jeg kan kun nå ham, hvis hans nichevo'ya udslettes.
Nikolai jagter et sværd, der kan skære i skygge.
Neshyenyer-sværdet.
Ja? Godt.
Skabte jeg en hær som hans af ild, så…
For at skabe det må du bruge merzost.
Dumt. Sværg, du aldrig bruger det.
-Jeg sværger. -Oprigtigt.
Merzost skaber materie, hvor ingen materie er.
Det er magi, ikke almen videnskab.
Man kender først prisen at betale, når det er for sent.
Jeg behøver et våben.
Hvis ikke merzost, så Snittet, men jeg prøvede før…
Du vil dræbe ham i dit tøjlede rum.
Denne gang rammer jeg hårdere.
Han stoler ikke på mig, men kommer han…
Han dræber dig først, og Ravkas redning dør med dig.
Du kan ikke lære noget om Snittet. Det er der, når du ønsker det.
Men det kræver øvelse.
Efter vi finder Ildfuglen.
I øvrigt kan du skade tilstrækkeligt uden.
Kong Nikolai ankommer!
Dominik Vertov, det er længe siden.
Nu ånder jeg lettet op.
Jeg frygtede, du ikke ville betale mig tilbage.
Vi hævner din bror og kongens død.
Kongen, som betalte dine forældre for, at du tog mine piskeslag?
Kongen, som skubbede mig ind på et værelse med en splejs,
som blev min bedste ven.
Vi kender måske Kirigans base.
To grishaer undslap og er hos os.
Jeg sagde, du havde grishaer med. Jeg forsikrede…
Jeg gør det samme.
Vi forener os som ligemænd for at bekæmpe Kirigan og hans skyggehær.
Jeg beder jer ikke som jeres konge.
Jeg beder jer som soldat, som beæret kalder jer våbenbrødre.
David Kostyk. Durast.
Igor Tarkovski. Snigskytte.
Sporprojektiler som redskab på skudlinjen.
Tak.
Genya Safin.
Lad mig.
Smerten er borte.
Troede du, at smerte var din svaghed?
Troede du, du kunne udbedre alt det knækkede i dig?
Du troede, at hævn var svaret, og dog drukner du.
Du må ikke forsvinde. Bliv nu.
Wylan.
Hejsa.
Se dig lige.
Det er et imponerende eksemplar af en cyan morpho.
Og den bestøver en datura meloxia.
Tænk, at jeg får det at se i min tid.
Og ingen til at bevidne det.
Han er ligeglad.
Det er bare det perfekte eksempel på symbiose.
Sommerfuglene bearbejder blomstens giftige nektar
og bestøver planterne til gengæld.
De har brug for hinanden for at overleve.
Det er som…
Det er som en slags lille kærlighedshistorie.
Jesper.
Mor.
Min lille kanin.
Hvor har jeg savnet dig.
Lykkekaninen var blot en kanin. Ingen kræfter i den knogle.
Latterligt.
Den her forestilling om forstærkere.
Var det ikke for Morozova og hans griskhed,
havde jeg nok min lillefinger.
Du fangede kaninen i en fart.
Intet skjuler sig for Mal.
Du er god til at opspore ting.
Kaniner og mere mirakuløse dyr.
Hjorten, Søpisken.
Ja. Men jeg har ikke held med Ildfuglen.
Vi finder den på Morozovas værksted.
Jeg ved intet om hans forstærker,
men det er sært, han var en virkelig person, ikke blot en myte.
Jeg vil fortælle en historie,
jeg fortalte til en lille dreng fyldt med skygge.
Morozova var den største fabrikator nogensinde.
Han var besat af grishakræfternes grænser.
Han brugte merzost og sine fingerknogler til at opvække hjorten og Søpisken,
som fungerede som forstærkere for grishaer, som fandt dem,
dræbte dem og tog deres kræfter til sig.
Så fuldendte han triumviratet og skabte Ildfuglen.
Nej.
Og så blev hans kone gravid.
Mens han lavede planer for Ildfuglen,
begyndte pigen, der blev født, at vise kræfter som aldrig set før.
Hun kunne opvække mørke.
Var Morozova din far?
Knoglesmeden?
I Istorii Sankt'ya
er han kendt som sankt Ilya,
lagt i lænker og druknet i floden for sine synder,
efter han genoplivede en landsbydreng, der blev skåret over af en plov.
Det var den kendte version.
Kun noget er sandt.
Alle familier har hemmeligheder.
Nogle flere end andre.
Vi bør komme videre, mens der er lyst.
Hvad med din familie?
Hvad ved du?
Min familie er døde. Jeg blev forældreløs efter krigen i Dva Stolba.
Du er rejst gennem Caryeva og dens tre børnehjem på din vej.
Jeg fortsatte, indtil jeg…
Indtil jeg fandt et hjem.
Hjem.
Det former ens person.
Ja, det gør det.
Jeg havde en ti år yngre søster.
En otkazat'sya-pige,
som burde have levet et kedeligt otkazat'sya-liv.
Min far havde lavet den her lille lersvane til mig.
Han tænkte stadig på mig, før hun blev født.
Jeg elskede den højt, som han elskede hende.
En dag, da hun var seks år, brækkede hun dens hals.
Jeg angreb med Snittet.
Hendes lille krop blev revet over.
Det var et uheld.
Det var ligegyldigt.
Skaden var sket, og jeg blev forvist.
Det er ikke som at komme hjem.
Det er som at komme tilbage til gerningsstedet.
Det er, som om jorden slugte dem.
Keramzin-børnehjemmet er nordpå.
Vi bliver her i nat.
Her?
Før vi indtager børnehjemmet?
Men vi håbede på…
Håb er en løgn.
En illusion.
Hver ting til sin tid.
Fjern håb.
Man får klarhed.
Wylan!
Tolya?
Tolya!
Luften er forgiftet. Den dræber os.
Tolya!
Jesper!
Er der nogen?
Hallo?
"Lang vil natten…"
Tamar?
Søster!
Hvem har gjort det?
Det har du.
Tolya?
Jesper?
Er der nogen? Hallo?
Jesper!
Lad os se, hvad du kan.
Jeg havde en fremragende lærer.
Du havde så let ved alting, jeg lærte dig.
Skeer til ringe.
Mønter til nøgler.
Og så holdt du op.
Du døde.
Efter det fik far mig til at skjule det.
Så jeg ikke skulle risikere mit liv for at redde nogen.
Du risikerer konstant dit liv for dine venner.
Men de har ikke bedt mig om det.
Og det er ikke, fordi jeg er durast.
Jeg ser fantastisk ud og er en god skytte.
Følte du det sådan, da giften dræbte dig?
Var du ikke grisha, var du i live.
Og havde jeg ikke trukket giften ud af hendes lille krop og ind i min,
var hun død.
Jeg var blot et barn.
Jeg havde brug for dig.
Du var vred på mig.
Det er du måske stadig.
Det er okay, du har det sådan.
Jeg er ked af, at jeg forlod dig, lille kanin.
Men du må forstå noget.
Det, vi gør, mens vi er i live,
hvem vi er, vores sandhed,
er alt, vi kan kontrollere.
Det er alt, vi har.
At skjule, hvem du er, redder dig ikke.
Det blev forladt efter Morozovas død.
Tror du, stålkæder holdt ham nede i floden?
-Tror du, han overlevede? -Jeg kom videre.
Andre dagbøger er dukket op.
Merzost-lære, Aleksander brugte til at skabe Skyggehavet.
Et eftermæle som forbryder var forkert.
Ryd en sti.
-Skal jeg skubbe eller… -Hjælp mig op.
Giv mig din dolk.
Kun en Morozova kan åbne den.
Giv mig lygten.
Tænd faklerne.
Din søster?
Og min mor.
Hun døde af kopper, før jeg blev fordrevet.
Min mor frygtede mig.
Hun sagde, at jeg var en af min fars hæsligheder.
Hun tog fejl.
Hun havde ret.
Har du ikke hørt efter?
Morozova var ødelagt af merzost.
Det trængte ind i alt, han skabte.
Blev Ildfuglen virkelig skabt her?
Med hjorten og Søpisken kunne jeg høre en frekvens.
Jeg hører intet her.
Følg efter mig. Du bliver.
Led efter omtale af Ildfuglen i hans dagbøger.
Mal, vent.
Det kan jeg ikke.
Jeg beder dig.
Lader jeg følelser overtage,
får jeg svært ved at finde Ildfuglen.
Den ting, du har brug for.
Jeg har brug for dig.
Jeg vil have dig.
Og ja, jeg vil have Ildfuglens kræfter.
Jeg vil bruge dem til nedbryde alt og bygge noget bedre op.
Det vil tage 100 år.
Ja.
Men jeg kan ikke miste dig.
Da jeg så dig første gang i Keramzin.
Jeg vidste, vi ville finde hinanden.
Det vidste jeg også.
Fra begyndelsen.
Lige nu er det kun os.
Lad os samle 1.000 dage som i dag.
Sammen.
Sankta Alina.
Ravka bør vide, de er heldige
at have dig til at bygge det hele op igen.
To sider af et knust hjerte.
Må jeg?
Ja.
Det er ikke virkeligt.
Vi er her, Inej.
Jeg vil have dig.
Det er ikke…
Det er ikke virkeligt…
Det er ikke virkeligt.
Det er…
Det er giften.
Det er ikke…
Tolya, jeg er her.
-Kaz? -Jesper?
Er der nogen?
-Wylan. -Hallo?
Du er i live.
Vi dør. Vi er blevet forgiftet.
Har du kastet op? Haft hallucinationer?
Hallucinationer.
En slags orange damp.
Datura meloxia.
Okay!
Wylan.
Undskyld.
Tag det her. Spis det.
Det kan lyde underligt,
men giften dræber dem ikke, så det kan være modgift.
Wylan.
-Vi har brug for tre til. -Okay.
Okay.
Tolya.
Spis det. Vågn op.
Kom hurtigt.
Wylan?
-Tolya? Jesper? -Ja.
Giv ham det i munden.
Jesper.
Du indeholder så megen godhed, min søn.
Verden fortjener at se det hele.
Vær modig nu, lille kanin.
Jesper!
Mor!
Hvis du siger det.
Velkommen tilbage fra dit mareridt.
Er det her mareridtet?
Her.
Hvem er du uden hævn?
Vågn op.
Hvad er livet værd,
hvis der intet er at kæmpe for?
Vågn op.
Kaz!
Tilgiv mig.
Undskyld.
Er alle i live?
-Vi er i live. -Okay.
Jeg skylder dig mit liv.
Der var Wylan.
Han reddede os.
Gjorde Wylan?
Det var så lidt.
Vi var ved at dø, ikke?
På samme tid havde jeg den mest utrolige hallucination.
Blev andre lullet ind i oplivende glæde?
Jeg så ikke noget.
Heller ikke mig.
Godt, hvad er planen?
Der var et andet hjerteslag i huset.
Sydøstlige hjørne. Svagt.
Hun har bygget det for at beskytte hjertet.
Med en anden indgang.
Åbn.
Lad mig skabe fred med indholdet.
Jeg skulle se på, da han byggede kisten.
Hans tårer, hans grusomhed,
og han vidste, han aldrig ville bruge den.
Tog han hendes lig med?
Knoglerne er her ikke. Hun blev aldrig begravet.
Det har jeg anet i hundreder af år.
Ingen "landsbydreng" blev reddet af sankt Ilya.
Der var kun min søster.
Og der var ingen Ildfugl.
Ikke i den version, I leder efter.
-Tror du, hen genoplivede hende. -Mere end det.
Han havde gjort det to gange før.
Genoplivet en skabning med merzost og en finger.
Det måtte virke med hende,
som det havde virket med hjorten og Søpisken.
Hun var den tredje forstærker.
En otkazat'sya-pige, som lod sine færdigheder gå i arv gennem generationer.
Kan du ikke se det?
Derfor er du her.
Jeg har ledt forkert. Vi leder efter en person.
Vi leder ikke længere.
Hvorfor fandt du hjorten og Søpisken,
men ikke Ildfuglen?
Hvorfor passerede du forbi børnehjem,
indtil du fandt et, der føltes som hjemme?
Hvor solopvækkeren boede?
Den ene person, der er din skæbne?
Kom.
Luk døren.
Hvordan finder du dig selv, hvis ikke du indrømmer, hvem du er?
Giv mig din dolk.
Gør det.
Du kan ikke høre frekvensen, fordi det er dig.
Du lyver.
Du lyver. Jeg er ikke en Morozova.
Det er sandheden.
Vi er en galnings forbandede afkom,
og du, Malyen Oretsev,
er Ildfuglen.
Du må acceptere, hvad du er.
Du må ofre dig for hendes sværd, ellers vil Skyggehavet fortsat være til.
Og pigen dør i forsøget på at redde alle.
Det virkede ikke.
Din lille snedige plan.
Du tror, du kender mig nok til at narre mig.
Du kender mig slet ikke.
Snyd.
Klart offside.
Du nægter at acceptere, du og jeg er fremtiden.
Og nu må jeg gennemtvinge det.
Jeg har ødelagt den første armés lejr i Keramzin.
Det stemmer.
Dit første hjem.
Jeg tester de forældreløse, tager grishaerne, og resten…
Resten dør på grund af din stædighed.
Vil du gøre det godt igen, må du bevise det for mig.
Jeg giver dig en chance for at redde dem.
Du truer uskyldige børn.
Se, hvad du er blevet til. Hvad du altid har været.
Den sorte kætter forgiftet af merzost.
Jeg var også barn engang.
En dreng ved navn Aleksander,
som blev forrådt og næsten døde af det.
Ikke uskyldig længere.
Jeg har haft hundredvis af navne.
Levet hundredvis af liv.
Det her bliver det sidste…
Bekæmp mig, mens du kan.
Jeg har mere erfaring med evighed.
Ohval!
Ikke hende, tag mig.
Jeg tager jer alle.
Kom nu, lille kanin.
Ohval, det handler kun om Neshyenyer.
Det handler kun om Neyars sværd, ikke dig.
Jeres handlinger viser noget andet.
Det tager længere tid, end jeg ønsker.
Så lad os afslutte det.
Er det ikke fascinerende?
Mængden af spormetaller, der er i kroppen.
Jernet i blodet for eksempel.
Nej! Stop!
Alina!
-Bryd ikke forbindelsen. -Hun var ikke stærk nok.
Præcis.
Jeg fjerner alt, du kender til og elsker.
Indtil du ikke har anden tilflugt
end mig.
Jeg vil afslutte det én gang for alle.
Når jeg har dræbt min søn, er min tid her forbi.
Alt forsvinder med mig.
Du ved, hvad du skal gøre.
Og luk døren på vej ud.
Hvordan?
Har du glemt, hvem der lærte dig dine tricks?
Forstærker eller blod, begge forbindelser.
-Nej, vent. -Løb.
Alina, kom.
-Hun skal med. -Nej…
-Hun ofrer sig ikke for mig. -Du kan intet gøre.
Ildfuglen.
Jeg ved, hvor Ildfuglen er. Vi må afsted.
Alina, vi må afsted. Nu!
Vi har levet en evighed sammen.
Vi har ikke brug for det her.
Hav lidt tillid til mig!
Det kan ikke fortsætte.
Lad mig afslutte det.
Sig, hvor jeg kan finde Ildfuglen.
Det er for sent for Ildfuglen og forhandlinger.
Du må ikke true mig.
Det bliver værre for dig.
Jeg elskede dig, Aleksander.
Det var ikke nok.
Stop. Nej!
Stop! Nej!
Nej!
Jeg ville ikke det her.
Ti, mit barn. Ti nu.
Det er allerede sket.
Dumme dreng.
Undskyld.
Her er hun.
Skat, vi har gæster.
Kunstsamlere fra Kerch.
Jeg ved det, kære.
Jeg skulle til at tilbyde dem te.
Han er ikke med i det her.
Det er samlerne, jeg fortalte om.
De vil blive glade for at møde dig,
kunstverdenens store tyv.
Disciplen.
Er det Disciplen?
Har vi mødt hinanden før?
Ja, på dit værelse lige nu.
Og jeg har mødt din kone.
I Bhez Ju. Vi drak te der.
Museet i Bhez Ju.
Støttebjælkerne er under hvert andet afsnit af gulvet.
De andre knirker.
Det er vigtigt at kende et steds hemmeligheder.
Det er sandt.
Sker der ham noget, dræber jeg jer alle.
Vi vil blot have Neshyenyer.
Neshyenyer?
Jeg stjal det til hende.
Sig ikke mere, kære.
Det var den sidste genstand, jeg stjal, før jeg trak mig tilbage.
Man kan egentlig ikke kalde det at stjæle.
Det var hendes i første omgang. Hun skabte det.
Undskyld. Sagde du, at hun skabte det?
Det tog timevis.
Bønner.
Og tårer.
For at bekæmpe den uovervindelige hær, der blev skabt af urmager Kho.
Tre døgn kæmpede hun mod de ustoppelige soldater.
Da den sidste soldat faldt,
lagde hun våbnet.
Og det blev kaldt Neshyenyer. "Ubøjeligt."
Vi er beærede over at møde dig, sankta Neyar.
Sankta Neyar?
Kom, min elskede. Lad os få dig i seng.
Det her er vores tilflugtssted. Hvor vi kan sove i fred.
Uden at bekymre os for tyve og banditter som jer.
Vi er ikke banditter.
Ingen overlever giften.
Du er blot et barn.
Et barn, der forstod din svaghed.
"Svaghed."
Jeg har levet i 400 år.
Jeg har set dem alle dø.
Min familie.
Alle mine kære.
Tiden tog dem fra mig.
I hundredvis af år lukkede jeg mit hjerte,
som var det løsningen, der ville fjerne smerte.
Sikke en sikker måde at leve på.
Også betydningsløs.
Det beskytter mod smerte.
Det beskytter mod glæde.
Men når man overraskende bliver forelsket,
skaber man et smukt univers sammen.
Han er ikke min svaghed.
Han er mit univers.
Jeg bliver hos ham til hans dages ende.
Jeg vil dele hvert øjeblik…
…indtil han bliver en del af nattehimlen.
Jeg er ligeglad med et sværd.
Hvorfor er I interesserede i et sværd?
Darkling har skabt en uovervindelig hær af skygge.
Dit sværd er det eneste, der kan tilintetgøre dem.
Det lyder som Ravkas problem.
Tror du, han stopper ved grænser?
Jeg tror, jeg stadig kan dræbe dig, før du blinker.
Sankta Neyar, jeg har mødt solopvækkeren,
som tager ledelsen i Ravka, hvis Darkling forsvinder.
Hun er velgørende og også shu.
Hun kan blive broen mellem vores to lande,
men det kan kun ske, hvis vi må bruge sværdet.
Bruge det?
Alt det blot for at låne sværdet?
Alt det for blot at beskytte din mand i sin søvn?
Vi kæmper begge for det vigtigste.
Jeg sværger, at det vil komme tilbage til rette hjem.
Hos dig, sankta Neyar.
Ohval.
Jeg har ikke brug for pilgrimme, der flokkes ved min port.
Er det sengetid, skat?
Ud med jer, alle sammen.
Undtagen dig med hatten.
Jeg giver sværdet til dig.
Alene.
Kom.
Vi venter udenfor, inden vi vender tilbage til Kolibrien.
Er det en person?
Min første ægtemand.
Frygteligt ægteskab.
Men et fint bord.
Du er durast.
Jeg…
Du er en dårlig durast.
Du kunne have angrebet mig på flere måder.
Knapperne fra din vest, metallet fra din støvle.
Du er for gammel til at være en dårlig durast.
Jeg har meget at indhente.
Det forstår jeg nu.
Apropos giften…
Jeg ved, du ville dræbe os, men…
…tak.
Livet tilbyder ikke ofte en ny chance.
Og det vil være en skam at spilde en durasts talenter.
Så indhent det.
Wylan?
Wylan! Vent et øjeblik.
-Fik du det? -Ja.
Og jeg har forstået det. Tiøren faldt.
En dag fortæller jeg om det, men du havde ret.
Jeg må…
Jeg vil ikke skjule, hvem jeg er.
Af mange grunde.
Inklusive dig.
Jeg havde faktisk også en oplevelse i haven.
Jeg så en datura meloxia.
De er umådeligt sjældne.
Og da jeg så den,
ville jeg kun fortælle dig om det
og klemme din hånd.
Jeg vil stå hos dig foran alle kommende daturma ox-tingester.
Det er faktisk en daturma… datura…
Pyt med det.
Tamar bliver vred over, at vi har spist alle de tørrede blæksprutter.
Jeg får vasketøjet i en måned.
Jeg kan ikke fortælle om sankta…
Neyars hjerte bliver knust. Hun ved det.
Hvorfor besværet?
-Vi kæmper for det vigtigste for os. -Ja, Ravka.
En dag vil nogen slå benene væk under dig så voldsomt,
at du ikke ved, hvad der sker. Og jeg
forklarer dig intet, for jeg vil være langt væk med min Matthias
og dybt forelsket.
Men okay.
"Ravka."
Alle er blevet sindssyge.
Som os alle derinde.
Måske så jeg noget gennem gifttågen.
Der er dem, der drukner os,
og dem, der hiver os op.
Måske så jeg også noget.
Hvad afslørede dit gifttrip?
Håb er farligt.
Dømmekraften sløres.
Vi har mistet Baghra.
Det er sandt. Hun er død.
-Hun reddede mit liv. -Også mit.
Før sin død brød hun forbindelsen mellem mig og Kirigan.
-Jeg fornemmer ham ikke længere. -Er han død?
Det er klogest at antage, at han er i live.
Og Ildfuglen?
Mal ved, hvor den er.
Sig, hvad du har brug for. Alt, vi har, er til din rådighed.
Kirigan rykker.
Han har ødelagt lejren i Keramzin.
-Der er ingen overlevende. -Han kender min svaghed.
-To hold. Et tager med… -Oretsev.
Dominik.
Et hold med Oretsev finder Ildfuglen,
det andet hold stopper Darklings fremmarch.
Vi rykker i morgen.
Alina.
Jeg vidste, at fokuserede du, ville du finde Ildfuglen.
Og det gjorde du.
Det var ikke et dyr.
Men en person.
Baghras søster var den tredje forstærker.
Morozova brugte merzost for at genoplive hende.
Og deres kræfter gik i arv gennem generationer hele vejen til…
Nej.
Du så mig lukke døren. Kun en Morozova kan gøre det.
Hvordan fandt jeg hjorten og Søpisken,
men ikke Ildfuglen?
Hvordan kunne jeg finde dig?
Det var meningen, vi skulle finde hinanden… på grund af det her.
Nej.
Nej, det her er Kirigan.
-Det er et af hans tricks. -Gid det var.
Det er mig.
Den sidste brik i puslespillet.
Da jeg blev ét med Søpisken, så jeg dens sidste minde.
Jeg så dig og ingen anden.
Den vidste besked.
Vi rejser og tager vores liv tilbage.
Nej. Sådan dør jeg. Jeg er ikke bange.
For jeg redder dig.
Og du redder Ravka.
Og du vil leve i årevis, hundredvis…
Men aldrig finde en sådan kærlighed.
Du er en del af mig.
Jeg vil ikke miste dig.
Jeg ønskede mere for dig.
Et hvidt slør i dit hår.
Løfter, vi kunne holde.
Sig, vi finder en anden måde.
Andet løfte behøver jeg ikke.
Jeg har altid kun ønsket dig.
Jeg elsker dig inderligt.
Har du følt ændringer?
For at være ærlig, nej.
-Jeg troede, når hun døde… -Det kommer.
Efter det her.
Den resterende aske er sat til side til udvalgte grishaer.
Hvad med denne del?
Hun plejede at trække mig rundt ved håndleddet som barn.
Nu kan hun gøre det i al evighed.
Når I er forbundet, vil hendes sidste minder måske give dig fred.
Hvordan?
Vi er en galnings forbandede afkom.
Og du, Malyen Oretsev, er Ildfuglen.
TILEGNET MINDET OM GARY FRYKLIND
Tekster af: Maria Kastberg