BASERAD PÅ LEIGH BARDUGOS BÖCKER
Jag känner igen minen.
Du tänker döda honom.
Genya tror att han är döende.
Ja, förgiftad av merzost.
Priset för att ha skapat monstren.
Jag vill skynda på hans död, men han är din son.
Jag vill vara tydlig.
Du börjar gilla makt, ser jag.
Ja, det är sant.
Jag vill ha eldfågeln.
Kraften i alla tre.
Att riva Sänkan dödar inte Kirigan,
men jag når honom inte om jag inte förgör nichevo'ya.
Vi söker ett svärd så vasst att det skär genom skuggor.
Neshyenyer-svärdet.
Jaså? Bra.
Om jag gör en armé lik hans, gjord av bara ljus…
Då måste du använda merzost.
Svär på att du aldrig gör det.
-Jag svär. -Mena det.
Merzost skapar materia där inget fanns.
Det är magi, inte de mindre vetenskaperna.
Du vet inte vad det kräver i gengäld förrän det är för sent.
Jag behöver ett vapen.
Om inte merzost, så hugget, men jag försökte och…
Du vill döda honom när ni är förenade.
Men nu kan jag slå till hårdare.
Han litar inte på mig, men kommer han…
Han dödar dig och chansen att rädda Ravka dör med dig.
Man kan inte lära sig hugget. Det finns där när man vill.
Men det kräver övning.
När vi har hittat eldfågeln.
Det verkar som om du kan göra skada utan den.
Kung Nikolai anländer!
Dominik Vertov, det var länge sen.
Mitt hjärta kan slå igen.
Jag trodde aldrig att du skulle betala din skuld.
Vi ska hämnas din brors och kungens död.
Kungen som betalade dina föräldrar för att du skulle ta mitt stryk?
Kungen som visade in mig i ett rum med en tanig typ
som visade sig bli mitt livs bästa vän.
Vi tror vi vet var Kirigans bas är.
Två av grishorna som flytt är med oss.
Jag sa att du tog med grishor. Jag försäkrade…
Jag gör samma sak.
Vi enas som jämlikar för att möta Kirigan och hans skuggarmé.
Jag kräver inte det som er kung.
Jag ber er som en soldat, som kallar er sina vapenbröder.
David Kostyk. Durast.
Igor Tarkovski. Prickskytt.
Spårljuskulor som en markör för er frontlinje.
Tack.
Genya Safin.
Tillåt mig.
Smärtan är borta.
Trodde du att smärta var din svaghet?
Trodde du att du kunde fixa det som är trasigt i dig?
Du trodde att hämnd var svaret och ändå drunknar du.
För en gångs skull, försvinn inte. Stanna.
Wylan.
Hej.
Se på dig.
Ett så fint exemplar av Cyan morpho.
Den pollinerar en Datura meloxia.
Otroligt att jag får se det under min livstid.
Och ingen annan ser det.
Han bryr sig inte.
Det är det mest perfekta exemplet på symbios.
Fjärilen processar blommans dödliga, giftiga nektar
och pollinerar växten i gengäld.
De behöver varann för att överleva.
Det är som en…
Det är som en liten kärlekshistoria… av nåt slag.
Jesper.
Mamma.
Min lilla kanin.
Vad jag har saknat dig.
Turkaninen var bara en kanin. Ingen kraft i det benet.
Löjligt.
Föreställningen om främjare.
Om det inte var för Morozova och hans girighet
skulle jag kanske ha mitt lillfinger.
Du fångade kaninen så fort.
Mal trollar fram kaniner.
Du är väldigt bra på att spåra.
Kaniner… och förunderliga varelser.
Hjorten, sjöormen.
Men jag har inte lyckats med eldfågeln.
Vi hittar den i Morozovas verkstad.
Jag vet inte var hans främjare är,
men det är konstigt att han var en riktig person, inte en myt.
Jag ska berätta en historia
som jag berättade för en pojke full av skuggor.
Morozova var den bästa fabrikatorn som nånsin funnits.
Han var besatt av grishornas begränsningar.
Han använde merzost och sina fingerben för att få hjorten och sjöormen
att vara främjare till grishorna, som hittade dem,
dödade dem och tog deras kraft som sin egen.
Sen skapade han eldfågeln.
Nej.
Och sen… blev hans fru gravid.
Medan han planerade för eldfågeln,
började flickan som föddes att visa en okänd kraft.
Hon kunde åkalla mörker.
Var Morozova din far?
Bensmeden?
I Istorii Sankt'ya,
är han känd som Sankt Ilya,
bunden i kedjor och dränkt i floden för sina synder
efter att han hade återupplivat en pojke som kluvits av en plog.
Det är versionen som alla hört.
Bara en del är sant.
Alla familjer har hemligheter.
Vissa fler än andra.
Vi borde fortsätta medan det är ljust.
Hur är det med din familj?
Vad vet du?
Min familj är borta. Jag blev föräldralös i kriget.
Du måste ha passerat Caryeva och det ligger tre barnhem på vägen.
Jag bara fortsatte tills…
Tills jag hittade hem.
Hem.
Det definierar den du har blivit.
Ja.
Jag hade en tio år yngre syster där.
En otkazat'sya-flicka
som borde ha levt ett tråkigt otkazat'sya-liv.
Min far hade gjort en liten lersvan till mig
när han fortfarande tänkte på mig, innan hon var född.
Jag tyckte om den som han tyckte om henne.
En dag när hon var sex år, bröt hon nacken av den.
Jag reagerade med hugget.
Klöv hennes lilla kropp itu.
Det var en olycka.
Vad spelade det för roll?
Skadan var skedd och jag blev förvisad.
Det här är inte en hemkomst.
Det är en återkomst till brottsplatsen.
Som om jorden svalde dem.
Keramzin-barnhemmet ligger norrut.
Vi stannar här i natt.
Här?
Innan vi tar barnhemmet?
Sir, vi hoppades…
Hopp är en lögn.
En illusion.
Ha tålamod.
Eliminera hoppet.
Du får klarhet.
Wylan!
Tolya?
Tolya!
Luften är förgiftad! Den dödar oss!
Tolya!
Jesper!
Någon?
Hallå?
"Länge må natten…"
Tamar?
Syster!
Vem gjorde det här?
Du.
Tolya?
Jesper?
Någon? Hallå!
Jesper!
Visa vad du kan.
Jag hade en utmärkt lärare.
Du var en naturbegåvning i allt jag lärde dig.
Skedar till ringar.
Mynt till nycklar.
Och sen slutade du.
Du var borta.
Då fick pappa mig att lova att dölja det.
Så att ingen skulle be mig att riskera mitt liv för nån.
Du riskerar jämt livet för dina vänner.
Men de bad mig inte.
Och det är inte för att jag är durast.
Jag ser fantastisk ut och är en utmärkt skytt.
Kändes det så här när giftet dödade dig?
Du skulle leva om du inte var grisha.
Och om jag inte hade dragit ut giftet ur hennes lilla kropp till min,
så hade hon dött.
Jag vara bara en pojke.
Jag behövde också dig.
Du var arg på mig.
Kanske fortfarande.
Och det är okej att känna så.
Förlåt att jag lämnade dig, lilla kanin.
Men du måste förstå.
Det vi gör medan vi lever,
vilka vi är, vår sanning,
är allt vi kan kontrollera.
Det är allt vi har.
Att dölja vem du är räddar dig inte.
Den här övergavs efter Morozovas död.
Tror du att stålkedjor kunde hållit honom i floden?
-Tror du att han överlevde? -Jag flyttade härifrån.
Andra böcker har dykt upp.
Merzost-läror som Aleksander skapade Sänkan med.
Synder som aldrig ställdes till rätta.
Röj en väg in.
-Ska jag trycka, eller… -Hjälp mig upp.
Ge mig kniven.
Bara en Morozova kan öppna den.
Ge mig lyktan.
Tänd facklorna, pojke.
Din syster?
Och min mor.
Dog av kopporna innan jag förvisades.
Vad min mor fruktade mig.
Hon sa att jag var en av min fars styggelser.
Hon hade fel.
Hon hade rätt.
Har du inte lyssnat?
Morozova var fördärvad av merzost.
Det kröp in i allt han skapade.
Är det säkert att eldfågeln gjordes här?
Jag kunde höra hjorten och sjöormen.
Här hör jag ingenting.
Följ mig. Du, stanna här.
Bläddra igenom hans böcker och se om eldfågeln omnämns.
Mal, vänta.
Jag kan inte.
Snälla.
Om jag tillåter mig att känna,
kanske jag inte hittar eldfågeln.
Det enda du behöver.
Jag behöver dig.
Jag vill ha dig.
Och jag vill ha eldfågelns kraft.
Jag vill använda den för att riva allt och bygga upp det bättre.
Det tar 100 år.
Det gör det.
Jag kan inte förlora dig.
Första gången jag såg dig när du kom till Keramzin
visste jag att vi skulle finna varandra.
Jag visste det också.
Från början.
Nu är det bara vi.
Vi fortsätter leva länge till.
Tillsammans.
Sankta Alina.
Hoppas Ravka vet vilken tur de har
som har dig som lappar ihop dem.
Två sidor av ett hjärta.
Får jag?
Ja.
Det är inte på riktigt.
Vi är här, Inej.
Jag vill ha dig.
Det är inte…
Det är inte riktigt…
Det är inte på riktigt.
Det är inte…
Det är giftet.
Det är inte…
Tolya, jag är här.
-Kaz? -Jesper?
Vem som helst?
-Wylan. -Hallå?
Du lever.
Vi är döende. Vi är förgiftade.
Kräks ni? Eller hallucinerar?
Hallucinationer.
Nåt slags orange dis.
Datura meloxia.
Okej!
Wylan.
Förlåt.
Ta den här. Ät den.
Det kan låta konstigt,
men de dör inte av giftet, så de är kanske motgiftet.
Wylan.
-Vi behöver tre till. -Okej.
Okej.
Tolya.
Ät den här. Vakna.
Kom fort!
Wylan?
-Tolya? Jesper? -Ja.
Lägg den här i hans mun.
Jesper.
Du har så mycket godhet, min son.
Världen måste få se allt av den.
Var modig, min lilla kanin.
Jesper!
Mamma!
Om du säger det.
Välkommen tillbaka från din mardröm.
Är det här mardrömmen?
Här.
Vem är du utan din hämnd?
Vakna.
Vad är livet värt
om du inte har nån att strida för?
Vakna.
Kaz!
Förlåt mig.
Förlåt.
Lever alla?
-Vi lever. -Okej.
Du räddade mitt liv.
Det var Wylan.
Han räddade oss.
Var det Wylan?
Varsågod.
Vi dog nästan.
Men jag hade en fantastisk hallucination.
Vaggades nån annan in i en tröstande känsla av glädje?
Jag såg ingenting.
Inte jag heller.
Hur lyder planen?
Du sa att det fanns ett till hjärtslag.
I sydöstra hörnet. Svaga hjärtslag.
Hon byggde nog det här för att skydda det hjärtat.
Och ett annat sätt att ta sig in.
Öppna den.
Låt mig försonas med det här.
Han tvingade mig att se på när han byggde kistan.
Hans tårar, hans grymhet.
Han visste att han inte skulle använda den.
Tog han hennes kropp?
Benen är inte här, för min syster begravdes inte.
I hundratals år misstänkte jag det.
Det fanns ingen "bypojke" räddad av Sankt Ilya.
Bara min syster.
Det fanns ingen eldfågel.
Åtminstone inte den du försöker hitta.
-Gav han henne liv igen? -Mer än så.
Han hade gjort det två gånger.
Återupplivat en varelse med merzost och ett finger.
Varför funkade det inte
som med hjorten och sjöormen?
Hon var den tredje främjaren.
En otkazat'sya som gav vidare vad hon var i generationer.
Ser du inte, pojke?
Det är därför du är här.
Jag har spårat fel. Vi söker en person.
Du behöver inte söka mer.
Varför hittade du hjorten och sjöormen
men inte eldfågeln?
Varför gick du förbi andra barnhem
tills du hittade ett som kändes som hemma?
Det där solbringaren bodde?
Den person som är ditt öde.
Kom.
Stäng dörren.
Hur hittar du dig själv, om du inte erkänner vad du är?
Ge mig din kniv.
Gör det.
Du hör inte frekvensen, för det är du.
Du ljuger.
Du ljuger. Jag är ingen Morozova.
Det är sanningen.
Vi är en galnings förbannade avkomma
och du, Malyen Oretsev,
är eldfågeln.
Du måste acceptera det du är.
Du måste offra dig själv för henne annars stannar Sänkan kvar.
Och flickan dör när hon försöker rädda alla.
Den fungerade inte.
Din listiga lilla plan.
Du tror att du känner mig och kan lura mig.
Du känner mig inte alls.
Fulspel.
En klar offside.
Du vägrar acceptera att du och jag är framtiden.
Och nu måste jag tvinga dig.
Jag har förstört första arméns läger i Keramzin.
Just det.
Ditt första hem.
Jag ska testa barnen, ta grishorna och de andra…
De andra får blöda för din envishet.
Om du vill försonas, måste du bevisa det.
Jag ska ge dig en chans att rädda dem.
Hotar oskyldiga barn.
Se vad du har blivit. Vad du alltid har varit.
Svarte Kättaren förgiftad av merzost.
Jag var också ett barn.
En pojke vid namn Aleksander,
som blev bedragen och nästan dog.
Inte oskyldig längre.
Jag har regerat hundra gånger.
Levt hundra liv.
Det här blir det sista, jag svär…
Kämpa mot mig så länge du kan.
Jag har mer övning med evigheten.
Ovhal!
Inte hon, ta mig.
Jag tar er alla.
Kom nu, lilla kanin.
Det här handlar bara om Neshyenyer.
Det handlar bara om Neyars svärd, inte dig.
Era handlingar säger nåt annat.
Det här tar längre tid än jag vill.
Så vi gör slut på det.
Fascinerande, eller hur?
Mängden spårämnen i en kropp.
Järn, till exempel, i blodet.
Nej! Sluta!
Alina!
-Bryt inte kontakten. -Hon är inte stark nog.
Precis.
Jag ska ta allt du känner, allt du älskar.
Tills du inte har nåt skydd,
förutom mig.
Jag gör slut på det en gång för alla.
När jag har dödat min son är min tid här över.
Allt det här försvinner med mig.
Du vet vad du måste göra.
Och stäng dörren på vägen ut.
Hur?
Har du glömt vem som visade dig alla tricks?
Främjare eller blod, det handlar om kontakt.
-Nej, vänta. -Spring.
Alina, kom.
-Kan inte lämna henne. -Hon…
-Hon offrar sig inte för mig! -Det finns inget du kan göra!
Eldfågeln!
Jag vet var eldfågeln är! Vi måste iväg.
Alina, vi måste gå. Nu!
Vi har levt en evighet tillsammans.
Du behöver inte göra det här.
Lita på mig!
Det får inte fortsätta.
Jag gör slut på det.
Säg var jag hittar eldfågeln.
Det är för sent för eldfågeln och för byteshandel.
Hota mig inte.
Det blir värre för dig.
Du ska veta att jag älskade dig.
Men det räckte inte.
Sluta. Nej!
Nej! Gör det inte!
Jag menade inte det här.
Tyst, mitt barn.
Det har redan hänt.
Dumma pojke.
Förlåt.
Här är hon!
Raring, vi har besök.
Konstsamlare från Kerch.
Jag vet, älskling.
Jag skulle precis servera te.
Han är inte inblandad.
Det här är samlarna som jag berättade om.
De blir överraskade över att se dig,
konstvärldens största tjuv.
Lärjungen.
Är det här Lärjungen?
Har vi träffats?
Ja, i ditt rum nu.
Och jag har träffat din fru.
I Bhez Ju. Vi drack te där.
Bhez Jus museum.
Stödbalkarna finns under varannan golvsektion.
De andra knakar.
Viktigt att veta hemligheterna om en plats.
Verkligen.
Om nåt händer honom, dödar jag er alla.
Vi vill bara ha Neshyenyar-svärdet.
Neshyenyar?
Jag stal det åt henne.
Snälla.
Det var det sista jag stal innan jag gick i pension.
Men man kan inte kalla det för stöld.
Det var hennes från början. Hon gjorde det.
Ursäkta. Sa du att hon gjorde det?
Många timmars arbete.
Böner.
Och tårar.
För att strida mot den odödliga armén skapad av klockmakaren Kho.
I tre dygn kämpade hon mot ostoppbara soldater.
När den sista soldaten föll
la hon ner vapnet.
Och det kallades för Neshyenyer. "Obeveklig."
Vi är hedrade över att vara i din närvaro.
Sankta Neyar?
Kom, min älskling. Nu lägger vi dig.
Det här är vår fristad. Där vi kan sova lugnt.
Utan att oroa oss över tjuvar och banditer som ni.
Vi är inga banditer.
Ingen kommer förbi giftet.
Du är bara ett barn.
Ett barn som förstod din svaghet.
"Svaghet."
Jag har levt i fyrahundra år.
Jag har sett dem alla dö.
Min familj.
Alla dem jag älskat.
De har tagits från mig av tiden.
I hundratals år stängde jag mitt hjärta,
som om det var lösningen på smärtan.
Vilket tryggt sätt att leva.
Och vilket obetydligt sätt.
Du aktar dig för smärta.
Du aktar dig för glädje.
Men när du tillåter dig att bli överrumplad av kärlek…
…blir två världar ett universum.
Han är inte min svaghet.
Han är mitt universum.
Jag ska följa honom resten av hans liv.
Dela varje stund…
…tills han är en del av natthimlen.
Vad bryr jag mig om ett svärd?
Varför bryr ni er om ett svärd?
Skuggmästaren har skapat en odödlig armé av skuggor.
Ditt svärd är det enda vasst nog att hugga ner dem.
Det låter som Ravkas problem.
Stoppas han av ett streck på en karta?
Jag kan döda dig där du står innan du hinner blinka.
Sankta Neyar, jag har mött solbringaren
som ska leda Ravka om Skuggmästaren försvinner.
Hon är godhjärtad och också shu.
Hon kan vara en levande bro mellan våra länder,
men det kan bara ske om vi får använda svärdet.
Använda det?
Allt det här för att låna det?
Allt det här för att skydda din sovande man?
Vi strider för det viktiga.
Jag svär att det ska återlämnas till sitt riktiga hem.
Till dig, Sankta Neyar.
Ovhal.
Det sista jag behöver är… pilgrimer vid min port.
Är det dags att sova nu, älskling?
Ut med er, allihop.
Förutom du, i hatten.
Jag ger svärdet till dig.
Ensam.
Kom.
Vi väntar där ute på dig, innan vi går tillbaka.
Är det… en person?
Min första man.
Hemskt äktenskap.
Duger som bord.
Du är durast.
Jag…
Du är en hemsk durast.
Du kunde ha attackerat mig på många sätt.
Knapparna på din väst, metallen i dina skor.
Du är för gammal för att vara en hemsk durast.
Jag har mycket att ta igen.
Jag förstår det nu.
Giftet…
Jag vet att du försökte döda oss, men…
…tack.
Livet ger inte ofta en andra chans.
Och det skulle vara synd att slösa bort en durasts talang.
Så ta igen.
Wylan?
Wylan! Vänta.
-Fick du det? -Ja. Jag fick det.
Jag fick det, och polletten trillade äntligen ner.
En dag ska jag berätta om allt, men för tillfället hade du rätt.
Jag behöver…
Jag vill inte dölja vem jag är.
Av en miljon anledningar.
Inklusive dig.
Jag hade också en speciell stund i trädgården.
Jag såg en Datura meloxia.
De är extremt sällsynta.
Och när jag såg den,
var allt jag ville, att berätta om den för dig
och krama din hand.
Jag vill stå med dig framför alla Daturma ox-grejer som kommer.
Den heter Daturma… Datura…
Glöm det.
Tamar kommer att ta livet av mig för att jag äter all torkad bläckfisk.
Hon tvingar mig att tvätta i en månad.
Jag kan inte berätta om sankta-delen…
Neyar kommer att få sitt hjärta krossat. Hon vet det.
Varför bry sig?
-Vi slåss för det som är viktigast. -Ja. Ravka.
En dag kommer nån att få dig att falla så hårt,
och du vet inte vad som hände. Sök inte upp mig
för att förklara, för jag och pälskillen kommer att vara långt borta,
djupt förälskade.
Men okej.
"Ravka."
Alla har blivit tokiga.
Det blev vi alla där.
Jag såg kanske nåt… i giftdimman.
Det finns de som dränker oss
och de som drar upp oss.
Jag kanske också såg nåt.
Vad avslöjade din giftdimma för dig?
Hopp är farligt.
Det grumlar omdömet.
Vi förlorade Baghra.
Ja. Hon är död.
-Hon räddade mitt liv. -Mitt också.
Innan hon dog bröt hon kontakten mellan mig och Kirigan.
-Jag känner honom inte längre. -Är han död?
Det är säkrast att tro att han lever.
Och eldfågeln?
-Mal vet var den är. -Alina…
Säg vad du behöver för att hitta den. Allt står till ditt förfogande.
Kirigan rör på sig. Han…
Han förstörde första arméns läger.
-Det finns inga överlevare. -Han känner min svaghet.
-Två grupper. En följer med… -Oretsev, sir.
Dominik.
En grupp följer med Oretsev för att få eldfågeln,
det andra går till Skuggmästaren för att stoppa honom.
Imorgon ger vi oss av.
Alina.
Jag visste att du kunde hitta eldfågeln.
Och det gjorde du.
Eldfågeln var ingen varelse.
Det var en person.
Baghras syster. Hon var den tredje främjaren.
Morozova använde merzost för att återuppliva henne.
Och deras kraft fördes vidare genom generationerna till…
Nej.
Du såg mig stänga dörren. Bara en Morozova kan göra det.
Hur hittade jag hjorten och sjöormen
men inte eldfågeln?
Hur kunde jag hitta dig?
Vi var ämnade att hitta varandra… på grund av det här.
Nej.
Nej, det här… Det här är Kirigan.
-Det är ett av hans trick. -Jag önskar att det inte var sant.
Jag är den.
Jag är den sista biten i pusslet.
När jag sammankopplades med sjöormen såg jag dess sista minne.
Jag såg dig, och ingen annan.
Den visste att du var en del.
Vi ger oss av och tar tillbaka våra liv.
Nej. Det är så här jag ska dö. Jag är inte rädd.
För jag får rädda dig.
Och du får rädda Ravka.
Och du kommer att leva vidare i hundratals år…
Men jag får aldrig uppleva en sån kärlek.
Du är en del av mig, Mal.
Jag får inte förlora dig.
Jag ville mer för dig.
En vit slöja i ditt hår.
Löften vi skulle hålla.
Säg att vi hittar ett annat sätt.
Det enda löfte jag vill ha.
Du är allt jag vill ha.
Du är mitt hjärta.
Har du känt nån förändring?
Ärligt talat ingenting.
-Jag tänkte att när hon dog… -Det gör du.
Efter det här.
Jag sparade bendammet för utvalda grishor.
Var ska jag lägga den här biten på dig?
Hon brukade dra omkring mig i handleden som barn.
Nu kan hon göra det i evighet.
När du får henne som främjare, ger hennes sista minnen dig frid.
Hur?
Vi är en galnings förbannade avkomma.
Och du, Malyen Oretsev, är eldfågeln.
TILL MINNE AV GARY FRYKLIND
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis