Ez a régió legjelentősebb nevezetessége.
Nézzenek a lábuk elé, kérem!
Ez az a vár, amit annyira vártak!
Hallani fogják a csodálatos történetet
a régió legfontosabb nevezetességéről.
Mindenki itt van? Igyekezzenek! Jöjjenek! Szaporán!
Anavarza vára a XII. század végén épült,
egy dombtetőn, Dilekkaya falu keleti oldalán,
Kozan körzetében.
Ez a vár azért épült, hogy megvédje…
A várat Kígyó-várnak vagy Şahmaran-várnak is nevezik.
Anyu, anyu!
Anyu! Hova mész, anyu?
Anyu!
Állj! Ne! Ne csinálja! Álljon meg!
- Állj! - Állj!
Arun, itt van a lány, akire vártunk.
Şahsu.
Keresd meg, és férkőzz az elméjébe!
Félni fog és ellenáll.
Ne érj hozzá! Csak szólítsd, és vedd rá, hogy jöjjön ide!
A KÍGYÓK ÚRNŐJE
Az idő 9:25.
Megint a kígyós rémálom miatt riadtam fel.
Úgy tűnik, alvajárás most nem volt.
Ez jó.
Körülbelül 30… 37 óra telt el azóta,
hogy nem vettem be a gyógyszert.
Még mindig nem emlékszem semmire a tűzből.
Nem tudom, csak kitaláltam-e az egészet, hallucináció volt-e.
Egy darabig nem szedem a gyógyszert.
Majd figyelem, milyen hatása lesz.
Az ittlét valószínűleg poszttraumás stressz tüneteit váltotta ki,
de ez normális.
Mára ennyi.
Anyának kellett volna idejönnie, nem nekem.
Mi van?
Van itthon valaki?
Igen?
Nem hallotta, hogy jövök, szóval…
Siket vagyok.
Értem. Bocs.
Tejet árul.
Nem tudom, kell-e nekünk.
Senki sincs itthon.
Egy edény. Edényt kér. Mindjárt hozom.
Tessék!
Nem, én nem iszom tejet.
Nem kell előbb felforralni?
Hű, ez nagyon jó!
A fejem…
Kicsit szédülök.
Nagyon szédülök.
Nem értem.
Most már jól vagyok.
Mi volt ez?
Jó reggelt!
A tejet a tejesasszonytól kaptam.
Bemegyek az egyetemre.
Este találkozunk.
Nem hallottál valamit a vásári tűzről?
Hogy valakit ki kellett menteni?
Jó.
Nincs mit mondanod nekem?
Mindenki ódákat zeng rólad.
Itt van a rég elveszett unokád.
Te meg egy szót sem szólsz hozzám?
Habár az is lehet, hogy ilyen vagy.
Sosem beszélsz?
Vagy zavar, hogy váratlanul betoppantam és ideköltöztem?
Ha igen, csak szólj, és elmegyek!
Köszi.
„Talán egy csöpögős lányregény végén fogunk meghalni.”
Didem Madak.
Azt olvastad.
Próbálom elölről kezdeni, ha nem lenne világos.
Miért?
Így illik.
Oké.
Én bemutatkoztam.
Most te jössz.
Şahsu vagyok. Isztambulban élek.
Tanársegéd vagyok a Boğaziçin. Pszichológia. Szeretem a vizet.
Mint te.
Szóval gyakran összefutunk majd „a helyeden”.
Mert beköltöztem a veletek szemben lévő házba.
Itt maradsz?
Talán probléma?
Nem.
Nekem nem.
Amúgy miért is lenne probléma?
Azt csinálok, amit akarok.
Pontosan.
Akkor üdv nálunk!
Köszönöm, Maran.
Szia, Maran.
Ja…
Nem tudsz véletlenül jelelni?
De, egy kicsit.
Valami ilyesmi volt. Mit jelent?
Ne törődj vele!
A sors.
Újra találkoztak.
Mi lenne, ha nem bámulnád őket?
Miért baj az?
Agyadra ment hőség, Diba.
Tegnap mondta, hogy hagyjuk békén.
Jó reggelt, Maran!
Banános tejet?
Esküszöm, nem simlizés.
Ez majd lenyugtat.
Mert mindjárt ideges leszel.
Miért?
Itt van Lakmu.
Először a tűz.
Aztán a kútba ugró turisták.
Szerinted ez mind véletlen?
Meglehet.
Vagy mégsem.
A máglya érthető, de az gyanús, hogy többen is a kútba estek.
Ez nem lehet véletlen, Maran.
Ne áltasd magad!
Gondolkodnunk kell a következő lépéseinken.
Eltussoltuk a hıdırellezi esetet,
de a kutas dolog már kitudódott.
Ki kell találnunk, hogyan tálaljuk másként.
Majd én elintézem.
De miért csináljátok ezt?
Hagyjuk, hogy az emberek ránk gyanakodjanak?
Az embereket nem érdekli az igazság, Maran.
Csak egy ellenség kell nekik.
Hogy lehettek ilyen biztosak benne?
Kigyulladt a nád az ağzıdeliki pataknál.
A tűz hét különböző helyen ütött ki.
Érdekes, hogy megjelent a lány, és menten kitört a káosz.
Miért kételkedsz még mindig?
Közeleg a sötétség, Maran.
Nincs más magyarázat.
Most rögtön ki kell találnunk, mi legyen.
Tudják, hogy itt a lány.
Ha nem mi lépünk először, Şahsu lesz a következő célpont.
Csak nem aggódsz Şahsu miatt?
De igen.
Ahogy anya miatt aggódtál?
Azt ajánlom, hogy hagyjátok békén.
Felejtsétek el a hülye ómeneket, jóslatokat!
Hadd menjen!
Szerintetek kezd ébredezni? Nem tudom.
Nehogy kimondd a nevét!
- Tudod, hogy nem szabad. - Oké.
Még valami.
Szerinted észrevette Şahsut?
El fog jönni érte?
Nem avatkozunk bele, Diba.
Nem a mi dolgunk.
Marannak kell elintéznie.
De nem hajlandó!
Şahsu veszélyben van, nem?
Mindannyian veszélyben vagyunk, nem csak Şahsu.
Cihan tanársegéd nálunk.
Segít nekünk a projektben.
Osztoztok az irodán. Nem baj?
Nem hát. Csak pár hónap.
Még egyszer köszönöm, hogy maradtál!
Nem, én köszönöm.
Professzor asszony…
Hallottam, hogy tűz volt a vásárban.
A neten nincs semmi. Ön nem hallott róla?
Nem. Miért kérded?
Csak úgy.
Cihan.
Cihan!
Professzor asszony!
Bocsánat, nem hallottam.
Tudom.
Şahsu. Cihan.
Együtt dolgoztok a projekten.
A cikkek az asztalon vannak.
Olvasd el őket! Aztán megbeszéljük, jó?
Hogyne.
Általában fizetnek a koncertekért.
Te ingyen hallhattad.
De nem baj.
Bakker! Mit csináljunk?
Mit szólnál ehhez?
Én is énekelek neked valamit.
Tényleg?
Tényleg.
Csukd be a szemed!
Úgy hatásosabb?
Persze.
Gyerünk!
Jól van.
Mi az? Túl szégyenlős vagy?
Magamban beszélek, igaz?
-Bocs! -Hova mész, mókamester?
Körülnézek. Még nem láttam a sulit.
Segítek.
A túrákért is fizetnek, de az első napodon meghívlak.
Erre!
- Láttad a híreket? - Hadd nézzem!
Ma reggel láttam.
Jó mulatást, tanár úr!
A diákok szeretnek.
Szokj hozzá! Ne irigykedj!
Ezt nézzétek!
Azt mondják, egy szekta rituáléja.
Szekta? Adanában?
Megmutatom az előadótermeket!
Az elsősök órái itt szoktak lenni.
De filmvetítéskor a 102-est használjuk.
Ott van a projektor.
Nézzétek!
Mit néz mindenki?
Mintha megtébolyodtak volna.
Nem hallottad?
Mit?
A nyaklánc.
Hát, ez elrohadt.
Ki sem csírázott.
Davut bátyám!
Nem fog kihajtani. Időpocsékolás.
Jól van. Ahogy akarod.
Nem látod?
Maran!
Friss földet hoztam. Próbáld ki!
De egy ásóval forgasd át jól.
Köszönöm, Davut mester!
Tegnap éjjel…
te hoztad oda Şahsut a házamba?
Nem.
De beszélgettetek.
Kint voltam a vásárban.
Kérdezte, láttam-e valamit.
Kicsit összezavarodott.
Biztos a hőségtől.
- Jó napot! - Üdvözlöm!
Köszönöm. Egy nőt keresek.
Rövid a haja és festés van a kezén.
Üdvözlöm!
Jó napot! Egy nőt keresek, aki Şahmaran-nyakláncokat árul.
Vörös a haja és hennafestés van a kezén.
Volt egy standja a vásárban.
Ismer ilyet?
Nem, nem ismerek.
- Ne haragudj! - Ereszd el!
Mi a francot csinálsz, fiam? Mi?
Na, nem kell kiabálni vele! Nem tehet róla.
Csak összeütköztünk. Jól vagy?
Hagyd békén!
Tőled nem kell semmilyen segítség.
Indulj! Nyomás!
Eredj már!
Mi van?
Taxi!
Bunkó!
Elvigyelek?
Szia neked is.
Erre nem találsz taxit.
Elviszlek oda, ahova mész.
Na, jössz?
Oké, ahogy akarod.
Ez komoly?
Na, mi van? Azt hittem, elmész.
- Errefelé mindenki ilyen bunkó? - Miért kérded?
Véletlenül összeütköztem egy kisfiúval.
Az apja majdnem nekem esett.
Megértem, hogy félti a fiát.
De olyan fura volt, amit mondott.
Mit mondott?
Azt, hogy: „Tőled nem kell semmilyen segítség.”
Nem általánosságban beszélt.
Ez konkrétan nekem szólt.
Pedig nem is ismer. Miért mondta ezt?
Van egy ötletem. Elviszlek az állomásra.
Csak tíz perc ide.
- Az állomásra? - Az állomásra.
Ha most indulunk, eléred az esti vonatot Isztambulba.
Miért akarsz folyton elküldeni?
Miért mondod, hogy menjek el?
Szeretem Davut bácsit.
- Nem akarom, hogy szomorú legyen. - Mi köze neki ehhez?
Hát… kérdezett a tűzről.
És hogy én vittelek-e el hozzá.
Aggódik érted.
- Aggódik értem? - Aha.
Amíg ide nem jöttem, nem is tudta, hogy létezem!
Most meg aggódik?
Figyelj!
Ez a hely nem neked való.
Ki vagy te, hogy eldöntsd, mi való nekem és mi nem?
Ki vagy te? Mi?
Honnan tudod, hogy mi való nekem?
Milyen macsó duma!
Mi való nekem?
Csak egyet mondj, amit tudsz rólam!
Félsz.
Te Magasságos!
Lábassal kell locsolnom a virágokat.
Uram, irgalmazz!
Tartsd egyenesen! Kiöntöd a vizet.
Ma imádkoztunk az esőért Aykut imámmal. Remélem, Allah segít.
Imádkozz, hogy küldje vissza.
- Volt képe ideköltözni! - Hogy mondhatsz ilyet? Az unokája.
A saját vére! Hogy mondhatsz ilyet?
Még jól is elsülhet.
Mit bámulsz, Salih?
Az irgalmas, magasságos Mindenható nevére!
Jóságos ég!
Van benne tej?
Van. Miért talán probléma?
- Csak bivalytejet ihatok… - Persze, meg madártejet is hozunk.
Elnézést, nagyvárosi lány! A kis falvakban nem kapni minden puccos dolgot.
Csakugyan?
Csakugyan.
De van zöldbab, ha kérsz.
Persze hogy kérek.
Bátyám!
Láttad a magot, amit elültettél?
Egyél, Salih!
Jóságos ég!
Palánta lett belőle.
Pedig reggel ültetted el.
Hogy lehetséges ez?
Milyen magról van szó?
Milyen magról beszéltek?
Amit hoztál.
Folyton jár a szája.
Mit pofozkodsz?
Mert nem tudod befogni.
Most nagyon szomorú.
Érzem.
Nyugi, nem avatkozom bele.
Csak sajnálom.
Nem akarod, hogy bántódása essen.
De te is szomorú vagy, bátyó.
Te is mindig egyedül vagy.
Azóta, hogy megszülettem.
Tudom, nem hiszel ebben úgy, mint mi.
De nem tudom…
Hátha jót fogtok tenni egymásnak.
Vagy esélytelen?
Megnézzem, mit érez most?
Nem bízik benned.
Nem bízik senkiben.
Az anyjára gondol.
Magányos nélküle.
Egyedül van.
Egyes-egyedül.
Ez a jóslat már számtalan nőt megölt.
Meghalnak, Diba.
Anyám…
Az ő anyja…
Megint ez lesz a vége.
Ha megtehetnéd,
megmentenéd?
Mit keresel itt?
Tiszteletlen voltam veled.
Bocsáss meg!
Semmi baj.
Hallottam, hogy meghalt édesanyád.
Igen.
Az enyém is.
Hogy tudod feldolgozni?
Nem ismertem.
A szülésbe halt bele.
Sajnálom.
Én is.
Akkor most kezdjük el újra, rendesen!
Bike, fejezd már be a rajzot! Mit csinálsz?
Megint beavatkoztál.
Te kis bajkeverő.
Ó, egek, esik!
Salih, gyere ki!
- Esik, Salih! Gyere! - Áldassék az Úr! Hála a Magasságosnak!
Az Úr megkönyörült rajtunk!
Táncoljunk! Hála Allahnak!
Bárki bármit mond,
ez a mese árulással kezdődött évszázadokkal ezelőtt.
A gonosz átvette az irányítást.
Ha egyszer elárul valakit az ember…
az élete végéig kísérteni fogja.
Mert valakit megölni azt jelenti, hogy bennünk kell tovább élnie.
A feliratot fordította: Kwaysser Erika