SHAHMARAN
Lyv ikke for mig igen.
Hvabehar?
Jeg spurgte dig, om du var hos mig forleden aften. Det benægtede du.
Men jeg så dine fodspor.
Er de på hendes værelse eller på hendes balkon?
Vil du ind i mit hus igen, så brug i det mindste hoveddøren.
Godmorgen, hr. Davut.
Hvad er der nu med hr. Davut?
Han gik forbi mig uden at hilse.
Nogen var inde hos Shahsu i aftes.
Hvem?
Fortæller du ikke far det?
Næh.
Han sagde, Shahsu også ville blive offer.
Kan han have ret?
Han siger mange ting.
Tror vi på det hele?
Så tog Shahsu en fyr med hjem.
Hvad kan det ellers være, hvis der ikke er nogen ude efter hende?
Hvorfor er du her, Hare? Hvad vil du have?
-Du er ved at falde for hende. -Vær nu ikke dum.
Jeg kan se, du er bekymret.
"Er der nogen?"
"Er nogen mon ude efter hende?"
"Bør jeg se til hende?"
"Har Shahsu det godt?"
Jeg tager "At skabe og bryde kærlighedsbånd".
Jeg tager også "Separationsangst".
Jeg tager alle artikler om afvisende og angstfyldte tilknytningsforhold.
Det er temmelig ironisk.
Du får de trygge tilknytninger. Hvad siger du til det?
-Har du spist kebab her endnu? -Jeg er vegetar.
Det gør spørgsmålet vigtigere.
-Har du spist kebab her endnu? -Jeg har travlt.
Travlt med hvad?
Jeg prøver at være et normalt menneske, hvis det er okay.
Nu skal du høre, hvad normale mennesker gør her.
De spiser kebab.
Virkelig?
Virkelig.
Du er vedholdende.
Altid.
-Åbn ikke øjnene. Vi er der næsten, okay? -Okay, det gør jeg ikke.
Ved du, hvorfor jeg opfører mig som en med virkelig lav IQ?
Ja. Fordi du stoler på mig.
Nej, jeg er bare flink, så du ikke bliver knust.
Pas på bumpet. Forsigtig.
Højere. Det er meget højt. Lidt mere.
-Der var ikke noget bump, vel? -Du stoler jo på mig.
-Cihan… -Okay. Vi er der næsten.
Så er vi der.
Er du klar?
Jeg fjerner hånden.
Ta-da!
-Hold da op! -Hvad siger du så?
Hvor er den fed.
Øjeblik.
Kom her.
Hold fast om livet på mig, okay?
-Og hvil gerne hovedet heromkring. -Lad os nu bare køre, Cihan.
Jeg keder mig. Er du ikke snart færdig?
Næsten.
Lad være.
-Jeg er nødt til at tage den. -Jeg er næsten færdig. Lig stille.
Hare!
Ja?
Har du talt med nogen?
Ja da. Vi fik en lang snak, fordi vores familie er så social.
Jeg har ikke talt med nogen. Hvorfor?
Godt. Der er ingen fare. Jeg har tjekket. Sagen er lukket.
Folk skal ikke bekymre sig. Jeg ved, hvem det var.
Lige et øjeblik.
Har du fulgt efter Shahsu?
Jeg lægger på nu.
Øjeblik! Jeg har et spørgsmål mere.
Ja, hvad?
Hvordan føles det?
Hvordan føles hvad?
At være jaloux.
Besatte tøs.
Smukke, hvorfor får vi ikke først?
Tak.
-Du ser godt ud i dag. -Tak. Velbekomme.
Sikke en skat!
Hvorfor vil du være et normalt menneske?
-Det hjælper da ikke mig. -Er du normal?
Du har lige foldet en lahmacun rundt om din kebab.
Smag det her.
Anili kizli. Det finder man kun her.
Vil du have den? Så bestiller jeg en ekstra.
Nej Jeg er blevet mæt af at se dig spise, ellers tak.
Du vil nok gerne have dessert.
-Kok! Kan vi få bici bici? -Kommer straks!
-To af dem! -Okay.
Hvor skal du hen?
Undskyld mig, men jeg skal på toilettet.
Jeg må vaske ansigtet. Her er for varmt.
-Desserten er på vej. -Jeg kommer om lidt.
Skynd dig!
Alt er okay. Du har det fint nu.
-Er desserten her? -Den nåede at smelte.
-Jeg har ikke smagt det. Hvordan er det? -Lækkert. Smag.
Kender I hinanden?
Ja.
I bryder jer åbenbart ikke om hinanden.
Jeg smutter.
Professor Tutku har fri i morgen. Vis en film for de nye.
Okay.
-Ring, hvis du har brug for noget. -Okay.
Jeg er lige her.
Hvad laver du?
Jeg sætter en lås på.
Hvorfor?
For at forhindre tilfældige i at komme ind.
Hvad mener du med det?
Hvad er det, du antyder?
Det er mit hus. Folk må ikke komme ind uden mit vidende.
Som jeg fortalte Maran.
Sagde du det til ham?
Bad du ham om at blive væk?
Hvad handler det om? Vil du lege moralens vogter?
Du kendte ikke mit navn, før jeg kom hertil.
Du ser end ikke på mig.
Men du opfører dig som en morfar, hvad min ære angår?
Flot!
Tillykke. Du er en fantastisk morfar.
Davut har vist sagt noget til dig.
Jeg ved ikke hvad, men ignorer det.
Det er okay.
Skal jeg stave det? Jeg undskylder.
Og jeg siger, det er okay.
Hvorfor svinger du sådan?
Du kom til mig, og så ser du ikke på mig. Hvad foregår her?
Hvad vil du, Shahsu?
Jeg vil forstå, hvorfor du opfører dig sådan.
Jeg er ligeglad med dit forhold til din morfar.
Og til alle andre.
Undskyldningen er godtaget.
At er fint. Vi er venner. Alt er helt i orden.
Okay?
Hvad foregår der med dem?
Hvem ved?
-Hun pisser ham af igen. -Pas nu dit arbejde.
Har I Marans telefonnummer?
-Nej. -Pokkers!
Jeg vil invitere ham på en drink hos mig.
Hos dig?
Ja.
De er lidt reserverede.
De er lidt … Altså…
-Hvad hedder det? -Asociale.
Ja, asociale.
Han ville nok ikke komme.
Jo, han ville.
Det er jeg sikker på.
Han ville ikke afvise mig.
Han har jo også været her før.
Du gode gud.
-Hvad er det, du gør? -Hvad?
Du moser den. Den ser uspiselig ud.
Jeg ved ikke, hvad jeg laver.
Gør det ordentligt.
-Luk dem ordentligt. -Det gjorde jeg.
Kan jeg hjælpe til?
Værsgo.
Se hende. Hun har talent for det.
Det har jeg nemlig.
Da jeg var barn, var jeg ret ofte syg.
Jeg kunne ikke gå ud og lege.
Så for at beskæftige mig
fandt min mor på lege med husligt arbejde og reparationer.
"Hvis skrue bliver strammet mest?"
Eller "hvem laver den bedste suppe?" Så jeg vænnede mig til huslige ting.
Virkelig? Din mor lyder virkelig sjov.
Absolut!
Engang skulle vi bo i mørke i en uge, så jeg lærte at reparere kontakter.
Og hun sprang frem fra hjørnerne for at skræmme mig.
Sådan er du også!
Medine skræmmer mig altid.
Klart! Du søger en undskyldning for at blive skræmt.
Hvorfor skulle jeg det?
Hvad skete der med din mor?
Hun blev syg.
Og døde.
Jeg kondolerer.
Du behøver ikke at gøre mere. Du kommer lige fra arbejde. Hvil dig.
Vi gør resten og kalder, når maden er klar. Gå bare.
-"Vi kalder, når maden er klar"? -Ti stille. Stop.
At fornægte sig selv gør en syg.
Hver gang man flygter fra sig selv eller fornægter sin natur,
begår man en forbrydelse imod sig selv.
For uanset hvor meget, man fornægter det, lever ens sande jeg videre indeni et sted.
Eksistentialisterne vender sig i graven nu.
Hvorfor så det?
At vælge at være en anden i stedet for at være sig selv
er den største fortvivlelse.
Siger Kierkegaard ikke det?
Hvis man finder sig selv, bliver man så ikke bare ensom?
Det tager tid at nå ind til ens sande jeg. Noget fritid. Alenetid.
Stilhed. Meditation. En sand, passiv konfrontation.
Det kan naturligvis være umuligt at finde sig selv alene.
Måske behøver man hjælp.
Selvom det er en personlig rejse,
bør man ikke ende med at leve i ensomhed.
At være sig selv betyder, at man gør det,
der får en til at føle sig i leve, begejstrer en og motiverer en.
Man bliver ét med sig selv, sin identitet,
med andre og med naturen.
Man kommunikerer harmonisk med alt.
Kender De det fra Dem selv?
Det vil jeg også vide.
Kender De virkelig Dem selv?
Nej.
Jeg leder også stadig.
Mit sind fortæller ikke altid sandheden.
Men jeg spørger stadig mig selv:
"Hvad sker der i mit hoved, indeni mig?"
"Hvem er jeg egentlig? Hvilken slags mennesk er jeg? "
Jeg flygter ikke. Jeg tager ansvar.
Jeg spiller ikke offer.
Hvem ved? Måske valgte jeg faget af den grund.
Nå, nok om mig. Skal vi se vores film nu?
Professor Tutku bad os se denne film. Bagefter taler vi om personlighedsteorier.
I kan tage noter, hvis I vil.
Men sæt jeres telefoner på lydløs. Tak.
I nat drømte jeg, at jeg tog til Manderley igen.
200 gram.
300 gram glat burre.
Et halvt kilo malteserkors.
Ti kilo blomsterhonning.
Deres familie er imponerende! Det er meget honning.
Tag den nu, Diba.
Diba, for guds skyld!
Hvor er du, Diba?
Lad ikke Shahsu være alene, hører du? Slip hende ikke af syne.
Hvordan var mit liv mon blevet uden mrs. Van Hopper?
Uden det job.
Var det ikke for hende, var jeg aldrig taget til Manderley.
Så havde jeg ikke mødt dig.
Mrs. Van Hopper.
Hvor blev du af?
Undskyld. Jeg måtte vente på en pakke på posthuset.
Hvor er du, Diba? Lad ikke Shahsu være alene.
Hallo!
Hallo! Vent!
Hallo!
Hallo! Stop!
Hvad er det, du vil mig?
Er der nogen? Hjælp!
Hjælp mig, en eller anden! Åbn døren!
Hjælp mig!
Hjælp!
Luk mig ud! Flyt dig!
Rolig. Alt er okay.
Alt er fint. Bare rolig.
Shahsu.
Hvad skete der?
Bare rolig.
Shahsu.
Hvad skete der? Ved I, hvem det var?
Der var ingen. Depotrummet var tomt.
Hvad? Der var en slange.
Dem ser vi af og til.
-Måske søgte den ly for varmen. -De kunne heller ikke finde den.
Jeg så det selv. Der var en høj mand med hætte over hovedet.
Vagten tjekkkede. Der var ingen.
Shahsu.
Shahsu, vent et øjeblik. Shahsu!
-Cihan. -Jeg sagde, du skulle holde dig væk.
Så skulle du have passet bedre på.
Jeg holder øje med Shahsu her på universitetet.
Hold dig væk.
Shahsu!
Pigen er omgivet af vrede.
Fordi det er begyndt.
Hun er ved at vågne.
Men hun skader ikke mennesker, vel? Hun er ikke stærk nok endnu.
Det kan hun ikke.
Men en anden kan.
Duften kommer ikke fra Anavarza. Den kommer herfra.
Fra vores slags?
Nogle af os har mistet deres tro.
Det er et stort problem.
Vi må straks samles.
Hvorfor kom du tilbage, Ural?
Maran.
Han tror ikke.
Han mener, det er forkert.
At det har skadet for mange.
Jeg kan ikke forklare ham det.
Flere vil blive skadet, hvis han ikke gør sin del.
Sådan har vi levet i århundreder.
Blandt mennesker.
Altid i skjul.
Vi skjulte os for at bevare fred og stabilitet.
Men hvis systemet kollapser,
hvis mennesker og Mar-folk bekæmper hinanden,
hvis Maran ikke bruger sin lidenskab og kærlighed til Shahsu korrekt…
…vinder ingen den krig, hr. Tamar.
Et menneske og en Mar forelsker sig i hinanden.
Og den dag vil Shahmaran vende tilbage til vores verden.
Du må have tro.
Uanset hvad din søn siger,
kan han ikke undgå sin skæbne.
Bare vent og se.
Jeg bandt mig til sengen i aftes.
Mit søvngængeri er forværret.
Det skræmmer Shahsu at se mig sådan.
Hun er kun fem år, så hun forstår det ikke.
Men ved du hvad?
Det føltes godt, far.
Da jeg bandt hænderne, var det som at overgive mig til en, jeg stolede på.
Så kom jeg i tanke om mærkerne på dine håndled.
Man videregiver ikke blot sin øjenfarve eller næseform til sit barn.
Man videregiver vist også sin største frygt og største fortrydelser.
Videregav du dine søvnproblemer til mig?
Var du ligesom mig, far?
Kom her.
Vi fejrer det. Kom herhen.
Sid endelig ned, hr. Davut.
Sid ned.
Hvad er der galt?
Jeg kan se på dit overskæg, at du ryger. Tag den.
Går du i søvne?
Det forklarer håndjernene.
Jeg vidste det.
Hvad med…
…hallucinationer?
Ser du ting, der ikke er der?
Har du hjertebanken?
Åndedrætsbesvær?
Naturligvis.
Pyha!
Sikke en lettelse.
Jeg blev ved med at spørge mig selv: "Hvad sker der i mit hoved?"
Jeg dunkede mig selv i hovedet.
"Er jeg syg?
Hvad sker der med dig?"
Det viser sig…
…at det var dig.
Mor!
Den herre ved siden af mig er din biologiske far.
Alt det lort, du led af og videregav til mig…
…kom alt sammen fra ham.
Du er altså ikke adopteret.
Du kan finde fred nu.
En skål for dig.
Til sidst troede hun, at hun var adopteret.
Hun sagde: "Han var nok ikke min far.
Ellers havde han ikke forladt mig."
Hvordan kan man aldrig ringe til sin datter?
Eller aldrig besvare hendes breve?
Hun sagde: "Han reagerede ikke engang på sit barnebarns fødsel.
Han fandt mig vel efterladt ved en moské eller sådan noget.
Og holdt aldrig af mig.
Elskede mig aldrig."
Men det er faktisk muligt.
Det er det virkelig.
Det omtales inden for psykologi.
Ødipalitet.
Det er sjældent…
…men det er muligt…
…for en far ikke at elske sit barn.
Hold mund.
Du ved ikke en skid.
Er det rigtigt?
Hvad skete der?
Se der.
-Fuck. -Det var det, du kunne lugte.
Vi har ventet længe nok. Jeg ringer til far.
-Jeg skulle lige til at ringe. -Hvad er der sket?
Nogen fulgte efter og fangede Shahsu på uni.
Vagten er en af os og gav mig nogle optagelser.
-Jeg fortæller Maran det. -Nej.
Han vil tro os, når han ser det. Vi har beviser nu.
Måske tager han hen til Shahsu og gør noget.
Han skal nok gøre noget.
Er du okay?
Hvem gav dig lov til at komme herover?
-Har du drukket? -Ja.
Virkelig meget.
Men påvirkede det mig?
Det gjorde det ikk
Klart.
Du ser fin ud.
Jeg har det fint.
Du spilder din tid.
Hele min familie er skør. Forstår du det ikke?
Vi er allesammen skøre. Hele vores familie er skør.
Det er præcis sådan, min mor mistede forstanden.
Sådan gik det til.
Hvad gør du ved mig?
Ingenting.
Hvorfor har jeg det så sådan her?
Hvordan?
Som om jeg kender dig.
Fra tidligere. Som om jeg altid har kendt dig.
Min…
Det er løgn!
Hvad skete der?
Giv mig den. Flyt dig.
Far havde ret.
Hold da op!
Nej! Han slukkede lyset!
Tekster af: Pia C. Hvid