‫בוקר טוב.‬
‫שום דבר לא קרה.‬
‫לא?‬
‫החדר שלך נראה נחמד.‬ ‫-אל תשקר.‬
‫לא סידרתי אותו‬ ‫כי אני לא נשארת כאן הרבה זמן.‬
‫את לא?‬
‫למה שתית כל כך הרבה אתמול?‬
‫מה קרה?‬
‫ראיתי משהו באוניברסיטה.‬
‫אבל זו היתה הזיה.‬
‫אתה יודע מה לא הזיה?‬
‫סבא שלי,‬
‫אני,‬
‫אמא שלי.‬
‫כולנו…‬
‫משוגעים.‬
‫יכולתי גם לומר לך את זה.‬
‫את לא משוגעת.‬
‫וגם סבא שלך לא.‬
‫אבל הוא אולי יהפוך לרוצח‬ ‫אם הוא יראה אותי כאן.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫אז נתראה?‬
‫חכה רגע.‬
‫איך הפסקנו?‬
‫מה?‬ ‫-אתמול בלילה.‬
‫היה נראה כאילו לא נצליח להפסיק.‬ ‫איך הפסקנו?‬
‫היית מאוד שיכורה.‬
‫ומה?‬
‫ואני לא.‬
‫תודה.‬
‫- שאהמראן -‬
‫נו?‬ ‫-נו מה?‬
‫לא נספר למראן?‬
‫נספר לו מה?‬
‫"נספר לו מה"?‬
‫אתה זוכר שארבו אתמול לשאהסו?‬
‫אנחנו אמורים להתנהג כאילו כלום לא קרה?‬
‫ומה נעשה?‬
‫למה שלא נספר לו?‬
‫יש לנו הוכחה.‬ ‫הוא יאמין לנו אחרי שיצפה בסרטון.‬
‫אמונה היא לא כזה דבר פשוט, דיבה.‬
‫הוכחה לא יכולה לגרום למישהו להאמין‬ ‫או לא להאמין במשהו.‬
‫למה?‬
‫ברגע שאנשים מאמינים במשהו,‬
‫אי אפשר לשנות את דעתם,‬ ‫אפילו אם מראים להם הוכחה נגדית,‬
‫מציגים מספרים או מנסחים נימוקים מפורטים.‬
‫אנשים לא מפסיקים להאמין בקלות.‬
‫אבל מראן הוא לא בן אנוש.‬
‫הוא חצי אנושי.‬
‫תעזבו אותו. הוא צודק.‬
‫ההוכחה שלכן לא תשכנע את מראן.‬
‫הוא יגיד, "בטח יש לזה הסבר".‬ ‫אתן לא מכירות אותו?‬
‫אז מה נעשה?‬
‫אם הם הגיעו לאוניברסיטה,‬ ‫איך נדע שהם לא יגיעו לבית?‬
‫אני אעשה משהו בעניין הזה, כמובן.‬
‫לאקמו.‬
‫יש לי חדשות. אנחנו צריכים להיפגש בהקדם.‬
‫היי! פססט!‬
‫מה קרה?‬
‫את הכי נלהבת במשפחה.‬
‫חיכית כל כך הרבה זמן שהוא יתאהב.‬
‫והם התנשקו. מה עוד את רוצה?‬
‫אבל הם נכנסו ולא ראינו את השאר.‬
‫נו באמת, שתהיה לך קצת אמונה במראן.‬
‫אנחנו אף פעם לא נותנים‬ ‫לטרף שלנו לברוח, ילדה.‬
‫קצת עכבר?‬
‫איכס.‬
‫את דוחה, אחות.‬
‫אני הולכת לאוניברסיטה.‬
‫לאף אחד כבר אין חוש הומור בבית הזה.‬
‫אני רוצה לצבוע את החדר שלי.‬
‫ואולי לתקן שם כמה דברים.‬
‫כדי שאוכל לחוש יותר בבית.‬
‫לא תזיק לי קצת עזרה.‬
‫כלומר…‬
‫אם אתה לא עסוק.‬
‫אני לא.‬
‫המנוי שאליו התקשרתם אינו זמין כעת.‬
‫איפה שאהסו?‬
‫שלום גם לך, ג'יהאן.‬
‫היא לא עונה לי. את יודעת איפה היא?‬
‫אה, היא לא עונה לך?‬
‫אבל חשבתי שאתה זה שדואג לה באוניברסיטה.‬
‫זוזי הצדה.‬
‫לא נראה לי שהיא תגיע היום.‬
‫למה?‬
‫כי היא בילתה את אתמול בלילה עם אחי.‬
‫אל תלחצי חזק מדי.‬
‫מה?‬ ‫-הצבע יינתז לך על הפרצוף.‬
‫אז לעשות ככה?‬
‫כן.‬
‫מה קורה אם אתה לא קושר את עצמך?‬
‫קורים דברים לא רצויים.‬
‫אצלי זה התחיל כשהייתי בת חמש.‬
‫הסהרוריות.‬
‫היינו בפיקניק.‬
‫שיחקתי ליד המים.‬
‫נחש הכיש אותי.‬
‫זה הפחיד אותי מאוד.‬
‫הלכנו לכל מיני רופאים והכול.‬
‫הם אמרו שאני סובלת‬ ‫מהפרעת דחק פוסט-טראומטית.‬
‫ככה זה התחיל.‬
‫סיוטים, הזיות, התקפי חרדה…‬
‫ממתי אתה סובל מזה?‬
‫מאז שאני זוכר את עצמי.‬
‫תפתחי את הדלי.‬
‫אמא שלי לקחה אותי להמון רופאים.‬
‫קיבלתי תרופות, טיפול נפשי.‬
‫שנאתי ללכת לרופא.‬
‫תמיד כעסתי עליה כשהלכנו לשם.‬
‫אבל היא ידעה איך לפצות אותי.‬
‫אחרי כל פגישה עם הרופא,‬
‫היא לקחה אותי לגלידרייה.‬
‫קנינו גלידת מ…‬ ‫-גלידת מסטיק.‬
‫הטעם האהוב עליה.‬
‫עוד כמה זמן תמשיך לשתוק?‬
‫לא כדאי לך לדעת.‬
‫טוב, אני נכנעת.‬
‫תספר לי מה קרה אתמול בלילה?‬
‫לא.‬
‫תסתכל עליי. היי.‬
‫אני לא דיבה.‬
‫אני שואלת מה קרה לך.‬
‫מה קרה ללב שלך?‬
‫אני רוצה לדעת. ספר לי.‬
‫אני לא רוצה בזה.‬
‫אבל אני לא מסוגל לעצור בעצמי.‬
‫זה חזק ממני.‬
‫אז למה הלכת אליה?‬
‫יודע מה?‬
‫היי. אני מדברת אליך בתור אחותך הגדולה.‬
‫תקשיב לי.‬
‫אנחנו לא יודעים כלום על החיים האלה.‬
‫אני לא מתכוונת לנבואה.‬
‫אני מתכוונת בכלל.‬
‫אנחנו לא יודעים, אח.‬
‫אנחנו לא יודעים איפה נמצא את האושר בחיים.‬
‫אמרת את זה בעצמך.‬
‫היא לבדה, והיא מפחדת.‬
‫אולי להתאהב בך‬ ‫זה הדבר הכי טוב שיכול לקרות לה.‬
‫מה דעתך?‬
‫תשכח מכל עניין "הנבחר" הזה.‬ ‫פשוט תתעלם מזה.‬
‫שאהסו היא בסך הכול הנכדה של השכן שלך, טוב?‬
‫היא לא קשורה אלינו. היא סתם בחורה רגילה.‬
‫מה תעשה אז?‬
‫מראן!‬
‫לך, תעשו מה שבא לכם.‬
‫אני הולכת.‬
‫מראן?‬
‫שלום.‬
‫את שאהסו, נכון?‬
‫כן.‬
‫אני הארה. המאהבת של מראן.‬
‫הארה.‬
‫למה שלא תלכי?‬
‫זאת אחותי הגדולה.‬
‫אוכל לחזור אחר כך אם אתם עסוקים.‬
‫בדיוק הייתי בדרך החוצה.‬
‫שמחתי לפגוש אותך.‬
‫גם אני.‬
‫את לא באוניברסיטה היום?‬
‫אני שמחה מדי בשביל ללכת לאוניברסיטה.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫שיקויי כישוף?‬
‫לא.‬
‫המומחיות שלי היא ריחות בשמים. לא אמרתי לך?‬
‫לא. חשבתי שיש לכם עסק משפחתי.‬
‫יש לנו, אבל הוא לא מעניין אותי.‬
‫מותר להיכנס?‬
‫בבקשה.‬
‫אתה הכנת את זה?‬
‫אתה ממש טוב בזה.‬
‫הכנתי אותו בשבילך.‬
‫אבל לא היתה לי הזדמנות לתת לך.‬
‫זה בשבילי?‬
‫איך אעמיד פנים עכשיו שאני אדישה?‬
‫אתה מכיר את כל הבשמים פה בעל פה?‬
‫אני לא מאמינה לך, אבל…‬
‫תבחני אותי.‬
‫טוב.‬
‫תעצום עיניים.‬
‫טוב.‬
‫אלביציה ורודה.‬
‫פרזיה.‬
‫תווים אמצעיים של לוונדר.‬
‫בסדר.‬
‫עוד אחד.‬
‫חוטמית, כמובן.‬
‫וניל.‬
‫פצ'ולי.‬
‫עוד אחד.‬
‫אדמונית.‬
‫קינמון.‬
‫עץ אלגום?‬
‫לא, רגע. ארז.‬
‫בראבו, קלעת.‬
‫אחד אחרון.‬
‫יערה.‬
‫תפוז.‬
‫יצהרון.‬
‫סכנה.‬
‫ורד.‬
‫הוורד הוא לא פרח רגיל.‬
‫לא כולם יודעים זאת.‬
‫יודעים מה?‬
‫הוא אוהב להיות קרוב ל…‬
‫קרוב למקום שבו הוא נולד.‬
‫וכשלוקחים אותו משם,‬ ‫זה כאילו שלקחו אותו לארץ זרה.‬
‫כאילו שהוא האחרון שנותר מסוגו.‬
‫לבדו בעולם הגדול.‬
‫הוורד רואה את חייו חולפים.‬
‫כל הפרחים האחרים משגשגים ומלבלבים.‬
‫אבל הוורד לא מסוגל.‬
‫יש לכך סיבה אחת.‬
‫מגע.‬
‫מגע?‬ ‫-מגע. הוורד אוהב לחוש מגע.‬
‫הוא צריך לגעת במשהו, כל דבר.‬
‫הוא בעצם צריך רק דבר אחד.‬
‫מה?‬
‫בואי, אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫אנחנו חיים בתקופה של יותר מדי ידע.‬
‫ופחות מדי איזון.‬
‫אנחנו שולטים בטבע, מעצבים אותו,‬
‫לוקחים ממנו, מנצלים אותו כרצוננו.‬
‫אנחנו מנותקים. לא מסונכרנים.‬
‫קשוחים עם הטבע, זרים לו. אין לנו מגע איתו.‬
‫כמו ורד שבור לב.‬
‫למה אמרת שאני "סכנה" שם?‬
‫כי את מריחה כאילו‬ ‫שאת עלולה להפר את האיזון הזה.‬
‫מה זה אומר?‬
‫אני גם לא יודע.‬
‫או שאולי אני יודע, אבל מעדיף לא לדעת.‬
‫חכי רגע.‬
‫אני כבר חוזר, בסדר?‬
‫היי!‬
‫מיראץ'?‬
‫מיראץ'!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-מגן עלינו!‬
‫מה אתה מקשקש? מה אתם רוצים משאהסו?‬
‫שלטון בני האדם נגמר, אדוני!‬
‫הם הרסו את העולם, הפכו הכול לחרא!‬
‫אתה המנהיג הגדול והמקודש שלנו, אז תאמר לי.‬
‫הצדק לא איתנו? אנחנו חזקים מהם!‬
‫שהנבואה תלך להזדיין.‬
‫אנחנו רוצים את החלק שלנו! זה נמאס!‬
‫ידעתי שזה יגיע,‬ ‫אבל לא חשבתי שזה יקרה כל כך מהר.‬
‫זה מהווה סכנה גדולה לכולנו,‬ ‫עכשיו כשאנחנו קרובים כל כך להצלחה.‬
‫אנחנו לא יודעים איך הם פועלים‬ ‫או מה הם מתכננים.‬
‫והם הצליחו להסתנן לשורותינו.‬
‫גילית עוד משהו?‬
‫לא, שאהסו היתה איתי,‬ ‫אז לא יכולתי להמשיך לתשאל אותו.‬
‫נעלתי אותו איפשהו.‬
‫אני אדבר איתו. איפה הוא?‬
‫אני אדבר איתו בעצמי. זה בשליטה.‬
‫איך פספסת את זה, לאקמו?‬
‫לא שמת לב שיש התקוממות?‬
‫איך אתה לא חזית את זה?‬
‫מה?‬
‫לא חשבת על זה אף פעם, אוראל?‬
‫אנחנו מאמינים כל הזמן בנבואה,‬
‫מחכים שהמנהיג שלנו יחזור.‬
‫גזע שלם…‬
‫שמסתתר.‬
‫אתה חושב שהם צודקים?‬
‫אתה מבין ששאהסו בסכנה?‬
‫השיטה שלהם שגויה. עם זה אני מסכים איתך.‬
‫החטא שלהם הוא בלתי נסלח.‬
‫אני אעניש את מיראץ' באופן אישי‬ ‫ואת כל המעורבים בדבר.‬
‫טוב.‬
‫אבל תחשבו על זה.‬
‫האם עלינו להמשיך להסתתר‬ ‫כדי לחיות בקרב בני האדם?‬
‫אנחנו לא מסתתרים.‬
‫האותות החלו.‬
‫אנחנו מחכים שהנבואה תתגשם. תהיה סבלני.‬
‫להיות סבלני?‬
‫אף אחד לא יודע מה טוב ומה רע.‬
‫אני רק יודע שהעולם השתנה.‬
‫לבני האדם כבר אין סמכות מלאה.‬
‫היו להם יותר מדי פסילות.‬
‫בוא נצא לשם.‬
‫בוא נראה להם את כוחנו.‬
‫בוא נצעק בפרצופם:‬
‫"אנחנו גם חיים כאן, לעזאזל.‬ ‫העולם הוא לא רק שלכם."‬
‫בוא נשכח מהנבואה…‬ ‫-היי, תפסיק.‬
‫העולם לא שייך לאף אחד.‬
‫אנחנו רק רוצים להשיב את האיזון.‬
‫אהיה נאמן לך תמיד.‬
‫אתה יודע שתמיד אעשה כדבריך.‬
‫אבל אני לא יכול להתעלם ממה שהאחרים חושבים.‬
‫אני לא בטוח אם הנבואה‬ ‫תביא את האיזון שאנחנו מחפשים.‬
‫האמת היא, שאני לפעמים שואל את עצמי.‬
‫מה?‬
‫מהי הבגידה האמיתית כאן.‬
‫להגן על גזע שננטש לחלוטין?‬
‫או לחכות לנבואה מאובקת‬ ‫שלא התגשמה כבר מאה שנה?‬
‫יש גבול עד כמה אוכל לשכנע את האנשים שלנו.‬
‫זו האזהרה הראשונה והאחרונה שלי לך, לאקמו.‬
‫אתה הדובר שלנו.‬
‫אם לא תעשה את עבודתך, אני אחליף אותך.‬
‫על מה שניכם מדברים? במה מדובר כאן?‬
‫אתם מודעים לכך‬ ‫שאנחנו מדברים על חיים של מישהו?‬
‫על אישה אחרת?‬
‫שוב, זה יהיה…‬
‫עייפתי מהנבואה הזאת.‬
‫מי אתה?‬
‫ג'יהאן.‬
‫שאהסו.‬
‫זה בסדר. הוא חבר שלי מהאוניברסיטה.‬
‫לא ענית לשיחות ולטקסטים שלי.‬
‫פרופ' טוטקו צריכה את האינדקס למחר בבוקר.‬
‫אתה בסדר?‬
‫בטח, כל יום מאיימים עליי ברובה.‬ ‫לא פעם ראשונה.‬
‫נבהלתי מאוד.‬
‫מצטערת, הוא כנראה חשב שאתה פורץ.‬
‫לא אכפת לי. את חייבת לי עכשיו.‬
‫באמת?‬
‫בסדר. יש לך משאלה אחת.‬
‫מה אתה רוצה? אעשה זאת מיד.‬
‫אל תהיי מרוחקת.‬
‫לא הצלחתי להשיג אותך‬ ‫אחרי מה שקרה באוניברסיטה.‬
‫אתה צודק. היו לי כמה עניינים כאן בבית.‬
‫לא עזרתי לך עם הפרויקט.‬
‫לעזאזל עם הפרויקט.‬
‫דאגתי לך.‬
‫אני רציני, שאהסו.‬
‫את לא מכירה את המקום הזה.‬ ‫את לא מכירה את המקומיים.‬
‫את עלולה להתבלבל.‬
‫לפני שתקבלי החלטות חשובות…‬
‫אני לא יודע, דברי איתי קודם.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫מה זאת אומרת,‬ ‫"לפני שתקבלי החלטות חשובות"?‬
‫זה יכול להיות כל דבר.‬
‫אני לא רוצה שיקרה לך משהו.‬
‫אתה מתוק, ג'יהאן.‬
‫תודה.‬
‫אבל אל תדאג, אני בסדר.‬
‫אתה לא צריך להגן עליי.‬
‫אני יכולה לדאוג לעצמי.‬
‫אבל אני מבטיחה.‬
‫אדבר איתך מעתה והלאה.‬
‫לא אהיה מרוחקת.‬
‫טוב?‬
‫בבקשה.‬
‫אנחנו בסדר עכשיו?‬
‫מישהו מסוגל לכעוס עלייך?‬
‫בכל מקרה. הנה.‬
‫תודה.‬
‫נתראה באוניברסיטה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫ג'יהאן.‬
‫אבא.‬
‫כשאוראל התקשר אליך,‬ ‫רציתי לבדוק מה שלום שאהסו.‬
‫במקרה שיש סכנה כלשהי.‬
‫אתה שוב עושה את זה, ג'יהאן?‬ ‫-אבא…‬
‫מה לימדתי אותך?‬
‫תגיד לי.‬
‫לא להילחם בקרבות שבהם אי אפשר לנצח.‬
‫לראשונה בחיי…‬
‫אני לא חוששת.‬
‫אני מרגישה שאני במקום הנכון.‬
‫לראשונה.‬
‫אז זו ההקלטה האחרונה שלי.‬
‫בני האדם לא רואים מה שנמצא להם מתחת לאף.‬
‫הם לא מכירים את עצמם.‬
‫ואנחנו הלכנו ומסרנו לידיהם‬ ‫את מושכות העולם כולו.‬
‫מה אתם רוצים משאהסו?‬
‫אנחנו לא רוצים אותה.‬
‫נמאס לנו לחכות למושיע.‬
‫אנחנו לא מעוניינים בנבואה.‬
‫תאמין או לא, אני גם לא מעוניין בנבואה.‬
‫אנחנו יודעים.‬
‫אתם יודעים?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו יודעים עליך הכול, אדוני.‬
‫אבל אתה לא יודע עלינו.‬
‫מתי בפעם האחרונה היית במארטאון?‬
‫המאר נמצאים לבדם בעולם הזה, אדוני.‬
‫אנחנו עניים. זנוחים.‬
‫השליכו אותנו הצדה ואמרו לנו לחכות.‬
‫"אל תהרסו את הסדר שקיים‬ ‫בין בני האדם לבין המאר."‬
‫שמרנו על שתיקה,‬ ‫וחיכינו שהמנהיג יופיע ויושיע אותנו.‬
‫חיכינו.‬
‫אבל לא נחכה יותר.‬
‫אנחנו לא רוצים בשאהמראן.‬
‫אנחנו רוצים את האחרת.‬
‫את האפלה.‬
‫שהסדר יילך לעזאזל.‬
‫מה שאנחנו צריכים זה כאוס.‬
‫זה נהדר שאתה לא כמו אביך.‬
‫יש לך ספקות.‬ ‫אתה לא עושה דברים שאתה לא מאמין בהם.‬
‫אבל יום אחד הם ישאלו אותך, אדוני.‬
‫"מה עשית כל הזמן הזה?‬
‫"ישבת במגדל השן שלך?"‬
‫אף אחד לא חושב עלינו.‬
‫אתה צודק.‬
‫אתה צודק בכל מה שאתה אומר.‬
‫אבל שאהסו לא עשתה כל רע.‬
‫לא ארשה לכם לגעת בה.‬
‫תוכל לעצור אותנו, אבל איך תעצור אותה?‬
‫אתה לא מסוגל אפילו לומר את שמה.‬
‫כן, אנחנו עושים מה שאפשר.‬
‫אבל היא?‬
‫היא תמיד מקדימה אותנו בצעד אחד.‬
‫שאהסו.‬
‫לעזאזל.‬
‫את חולמת, זה חלום.‬
‫לא, זה חלום. זה לא אמיתי.‬
‫ארון.‬
‫הבא אותה אליי.‬
‫הארה!‬
‫דיבה!‬
‫הארה!‬
‫דיבה!‬
‫ביקה!‬ ‫-אני כאן.‬
‫לאט.‬
‫המים מוכנים?‬ ‫-כן.‬
‫מצצת ממנה את הארס?‬ ‫-כן.‬
‫זה ישאיר סימן. יופיעו לה קשקשים על העור.‬
‫לא אם נמהר.‬
‫תיזהרו.‬
‫מה קרה?‬
‫יצאתי לשחות באגם לפנות בוקר‬ ‫ושמעתי אותך צורחת.‬
‫נחש הכיש אותך.‬
‫אל תקומי. תנוחי.‬
‫איך הגעתי לשם?‬
‫מה קרה?‬
‫שוב הלכתי מתוך שינה?‬
‫זה קורה לך לעיתים קרובות?‬
‫זה כבר מזמן לא קרה.‬
‫אל תדאגי. את בסדר עכשיו.‬
‫תני לי לראות.‬
‫הכשות נחשים זה דבר נפוץ באזור הזה.‬
‫הם יוצאים בגלל החום.‬
‫אבל אבא שלי הוציא ממך את הארס.‬
‫ישנת כמו תינוקת.‬
‫יש עוד מישהו שראה אותי ככה?‬
‫אף אחד. רק אבא שלי.‬
‫אני לא זוכרת כלום.‬
‫את רוצה ללכת לבית חולים?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫את בטוחה?‬
‫אתה תמיד תציל אותי?‬
‫מנחשים וכל זה.‬
‫זה תפקידי.‬
‫תודה.‬
‫מוטב שאלך.‬
‫אלך להתקלח ולהתאפס על עצמי.‬
‫אתקשר אליך אחר כך.‬
‫היא לא התחרפנה וצרחה כמו משוגעת.‬
‫נראה שהיא לא זוכרת.‬
‫היינו קרובים.‬
‫טעיתי.‬
‫מראן לא מספר לי את האמת.‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬