MYSTISK INCIDENT I ADANA
Det är nästa omen.
Vad skulle det annars vara?
Det fanns inga tecken på sjukdom. Inga bett eller skador.
De bara dog.
Jag vet vad jag ska göra.
Maran?
Maran är för svag för att göra nåt just nu.
Vilken fas är han i?
Den svåra.
Fyrtioett.
Tog du hand om Şahsu?
Det glömde jag! Jag messar henne direkt.
Gör det.
MARAN - JAG ÄR BORTREST I JOBBET ETT PAR DAGAR.
MEN KOM IHÅG ATT JAG FINNS DÄR NÄR DU BEHÖVER MIG
Salih! Medine!
-Jag glömde bort dig. -Salih!
Förlåt.
När kom du hem från högländerna?
Va?
Ni skulle ju resa bort.
Nej…
Menar du Medine?
Jag är Şahsu.
Jag…
Jag har jobb att göra där ute.
Maran?
Hur gör vi med Şahsu?
Vi håller koll, men nån måste vara i närheten.
Maran kan inte gå nånstans. Han behöver mer tid.
Nån annan måste skydda Şahsu.
Cihan?
Okej.
Maran lär inte gilla det.
Vart ska du?
Jag ska sätta mig och jobba på ett kafé för omväxlings skull.
Utan mig?
Inte en chans. Hoppa upp.
Du kom ju nyss. Jag kan gå ensam.
Fåna dig inte.
Vi är mitt ute i ingenstans.
Du kan inte gå ensam som kvinna.
-Jaså? -Hoppa upp.
Vad ska jag göra? Bli skjuten av din morfar för att övertyga dig?
Hoppa upp nu.
Ge mig den.
Cihan.
Allt tillhör inte Maran.
För henne till oss.
Ska vi sitta här?
Det riktiga Adana.
Här kan du göra iakttagelser.
Vilken uppgift rättar du?
En uppgift om Şahmaran.
Gjorde de den dåligt?
Nej, de har gjort den bra. Riktigt bra.
Şahmaran dödas för sin kärlek.
Mannen hon älskar avslöjar var hon är.
Men Ormarnas shah
ger sin visdom till honom med sina sista ord.
Studenterna har intressanta kommentarer om det.
"Kärlek kräver uppoffring" och så vidare.
Är det inte så, då?
Varför ska man alltid göra uppoffringar?
Varför ska kvinnor alltid offra sig i sagor och myter? Måste det vara så?
Vad händer med mannen i myten?
-Camsap? -Ja.
Camsap ångrar det.
Hans ånger driver honom till vansinne.
Så han borde inte ha svikit henne.
Men vi vet ju inte.
Vad?
Ibland…
…är det svikaren som gör uppoffringen.
För deras kärlek.
Vänta här. Jag kommer strax.
Ursäkta.
Kan jag få en turkisk kaffe utan socker?
En turkisk kaffe utan socker, tack.
Jag är ledsen.
Det var inte ditt fel.
Cihan.
Cihan, det räcker!
Du gör mig illa.
Jag går in nu.
JAG TÄNKER PÅ DIG
Maran?
-Rör det inte. -Det är för tidigt.
Maran, är du där?
Det tar nog längre tid den här gången.
Maran?
Şahsu.
Maran, är du där?
-Hörde hon hans telefon? -Det måste hon ha gjort.
När har vi lagt oss i på det här viset? Vi har ju undvikit det.
Jag förstår inte.
Messade ni henne från Marans telefon?
Vi ville lugna henne.
Ja, men nu anar hon oråd.
Hon tänker: "Han är där. Varför undviker han mig?"
Okej, det var dumt.
Det var för att han inte bara skulle försvinna utan anledning.
Tanken var god.
Ja ja, men det slutar nu. Inga fler mess.
Förstått?
Det som ska ske kommer att ske. Lägg er inte i det.
Låt bli det!
Jag köpte en hygrometer till Müşfiks trädgård.
Vattenslangen var för kort, men jag ska ordna en längre.
Jag skriver en lista, så kan vi fixa det tillsammans imorgon.
-Är ni tillbaka från högländerna? -Nej, vi är kvar där.
Hon har varit sur sen igår. Bry dig inte om det.
Strunta i henne.
Var kom det där ifrån?
-Sluta! Vad gör du? -Vadå? Vad är det?
Har du inte hört om boskapen?
-Du skräms. -Vi vet ju inget.
Vad hände med boskapen?
Den dog. Ziya förlorade hela besättningen.
Det kan bli ett utbrott. De gör tester.
De varnar ju folk för att dricka kranvatten.
-Varför stänger de inte av det, då? -De måste testa det först.
Vattnet stängdes av då också.
Dagen då jag gav mig av.
Vi drack kranvatten…
…på den tiden.
De stängde av det på natten. Jag visste inte det.
Pappa?
Vart ska du?
Jag kommer tillbaka, Gül. Gå och lägg dig.
Jag kommer tillbaka, gumman. Seså, gå hem nu.
Vi sågs aldrig igen.
Tack, det är jättegott.
Medine? Medine!
Det räcker nu.
Jag ger mig av.
Med honom.
Jag åker härifrån.
JAG ÄR MED, MARAN. JAG FÖLJER MED DIG.
Hur är det med Medine?
Hon vilar.
Hon har ont i magen.
Jag vet att det är vattnet. Hon lyssnar aldrig på mig.
Ta henne till doktorn, Salih. Säg att jag sa det, så lyssnar hon.
Chefen.
Vad hände igår kväll?
Du har aldrig pratat om din dotter förut.
Är allt bra med dig? Va?
-Du har förändrats. -Vad menar du?
Nu fixar vi badkaret.
Jag vet att du är tillbaka. Varför hör du inte av dig?
Jag hoppas att du mår bra. Jag börjar bli orolig.
-Ring mig. -Pst!
Vad gör du?
Inget. Jag gör röstanteckningar ibland.
Vad bra.
Vill du hitta på nåt?
Låt mig gottgöra dig.
-Vi åker till ett superbra ställe. -Cihan!
Du behöver inte gottgöra mig.
Jag måste ändå jobba. Jag vill inte åka nånstans.
Okej.
Såja.
-Vad är det? -Şahsu har messat honom.
-Vi kan inget göra. -Nej. Pappa har ihjäl oss.
NÅT HAR UPPENBARLIGEN HÄNT. SÄG VAD DET ÄR.
Şahsu, kan du komma ett tag?
NYTT MEDDELANDE
ALLA INSPELNINGAR
Det räcker nu.
Nog.
Jag är less på huset och på den här lumpna stan!
Jag ger mig av.
Med honom.
Jag åker härifrån.
Maran är schyst.
Han har säkert sina skäl.
Var är Maran?
Lite mjölk?
Var är Maran?
Han är inte här.
Varför måste du veta var han är?
Vadå, "varför"?
Mjölk?
-Är du orolig? -Det är hon.
Självklart.
Jag är ju här.
Visserligen.
Vi vet inte var Maran är.
Vad ska det betyda?
Brukar han försvinna helt plötsligt?
Utan att nån vet varför?
Och ni bryr er inte ens.
Varför är hans mobil här?
Är den här?
Vad känner du för Maran?
Vad jag känner?
Det angår er inte.
Jag har försökt nå honom i flera dagar. Är ni inte alls oroliga?
Jo, men inte som du.
Vadå, "som jag"?
Som om du är förälskad.
Väldigt förälskad.
Okej. Jag känner till släktens vendetta.
Maran berättade.
Vendetta.
Vendetta?
Hur kan ni vara så lugna?
Tänk om nåt har hänt? Han sa att han behövde gömma sig.
Du har inte varit på några lektioner.
Är Maran i knipa?
Du känner säkert till Pessoa. Författaren.
Han blev förälskad en dag.
De frågade hur han mådde.
Han sa: "I hjärtat finns en rofylld vånda."
Känner du också vånda, Şahsu?
Toppen.
Vilka härliga vibbar.
Jag kan spela med.
Jag är riktigt bra på det.
Vi kan se vad vi går för. Avslöja våra hemligheter.
Skrämma varann.
Gråta och skratta och hela baletten.
Men det här är inte rätt tillfälle.
Maran är djupt insyltad.
Jag gillar henne.
Pappa kommer att döda oss.
Chefen!
Chefen?
Vad har hänt?
Du ska bli farfar.
Medine är gravid.
Mina lyckönskningar.
Chefen…
Maran?
Cihan?
Hur hittade du mig?
Jag vet, Şahsu.
Jag vet om allt.
Räcker det nu?
Kom.
Hur hittade du mig?
Kom jag för sent?
Men jag förstår inte.
Ska kärlek vara så mycket lidande?
Så mycket dramatik…
Av nån anledning mäts ens kärlek med lidande.
Men är det sant?
Kan man släppa taget helt?
Kan man välkomna den?
Det börjar alltid med klyschor. "Jag älskar dig som du är."
"Jag känner si och så med dig."
Nej.
Lyckan kan aldrig vara fullkomlig.
När man tror att den är det, börjar nåt hotfullt i en
att leta efter brister hos den man älskar.
Man tror att man förändras.
Men man förändrar den andra.
-Cihan… -Och förstör allt.
Tror du att du kan hitta det du söker?
Cihan.
Cihan, vart ska vi?
Vill du tyna bort i jakten på en dröm?
Cihan, vart ska vi? Sakta ner!
-Lider du, Şahsu? -Ja! Sakta ner nu!
Folk älskar att mata sin kärlek med sin oro.
Cihan.
ANAVARZA-SLOTTET
-Akta! -Vi får se vad som händer.
Vad håller ni på med? Maran!
Vad har hänt? Vad var det som var så viktigt?
Din son.
Cihan.
Vad gör ni? Vart tog ni vägen?
Maran!
Cihan!
Maran!
Vart tog ni vägen? Vad håller ni på med? Maran!
Undertexter: Love Waurio