Maran!
Cihan!
Maran.
Hvad har du gjort?
Hvad sagde han? Hvor skulle I hen?
Du er såret.
Hvad sagde han? Hvor skulle I hen?
Slip mig! Hvad forskel gør det?
Se dig lige. Du er smurt ind i blod. Hvad gjorde du ved Cihan? Cihan!
Jeg har tilkaldt hjælp.
-Hvor var du? -Jeg er her nu!
Hvor har du været henne?
Jeg er her nu.
Hvor er Cihan, Ural?
Hvad er der sket? Har han gjort noget?
Interessant spørgsmål.
Hvordan det?
Du spurgte, om han har gjort noget.
Ikke, om der er hændt ham noget.
Tror du, din søn vil gøre noget, Lakmu?
Undskyld, Shahsu.
Jeg var kommet, hvis jeg kunne.
Hør her.
Jeg vil gøre alt for dig.
Kom. Lad og rejse væk herfra.
Er du blevet vanvittig?
Tror du, jeg tager med dig uden at få en forklaring først?
Jeg ved, det lyder skørt.
Men du må stole på mig.
Nu skal du høre, hvad der er skørt. Jeg ville tage med dig!
Det skrev jeg i mine sms'er.
Jeg ville tage med dig som et andet fjols!
Heldigvis forduftede du, og problemet blev undgået.
Hvad det her end er for et latterligt forhold,
fik det mig til at bryde alle løfter, jeg har givet mig selv, for din skyld.
Jeg tog alt i mig igen.
Det sker aldrig igen.
Jeg skal ingen steder med dig.
Shahsu.
-Aldrig nogensinde. -Shahsu.
Hallo?
Nej, hvorfor?
Min morfar er forsvundet.
SHAHMARAN
-Hvad er der sket, Salih? -Jeg kan ikke finde ham. Han er væk.
-Sig, hvad der er sket. -Vi talte sammen.
Han blev pludselig rørt.
Han rejste sig og gav mig et kram, og så gik han bare.
Jeg spurgte, hvad han skulle, og løb efter.
Jeg fandt ham ikke. Han forduftede ligesom bare.
Shahsu, hans øjne … Du gode gud. Hvordan skal jeg sige det?
Han havde et sært udtryk i øjnene. Meget sært. Som om han var blevet skør.
Han hørte mig ikke.
-Hvilken vej gik han? -Den vej.
Okay. Jeg tager mig af det.
Hvad taler du om? Jeg går med.
Shahsu, stol nu på mig.
Jeg finder dn morfar.
Hr. Davut.
Hvor er jeg?
Kom.
Hvor længe har du glemt ting?
I et par uger.
Glemmer du af og til, hvor du er, eller hvad klokken er?
Ja.
Roder du rundt i ordene?
Du har det fint, hr. Davut.
Du har det godt.
Hvil dig, så skal det nok gå. Vi tales ved, okay?
Må du komme godt over det.
Må I allesammen det.
Det er svært at stille en diagnose.
Det kan være Alzheimer.
Kør ham på hospitalet, så jeg kan tage prøver.
Okay.
De kan altid ringe, så kommer jeg.
-Tak. -Hr. Davut betyder meget for mig.
Hr. Davut får det godt igen, bare rolig. Jeg skal nok passe på ham.
Det, jeg gennemgår, er meget værre end det, jeg udsatte dig for.
Hvad gennemgår du, Maran? Sig det.
Du fortæller mig intet.
Hvorfor rejste du? Hvad handlede det om?
Jeg ved ingenting. Jeg ved ikke, om det vil ske igen.
Hvor er Cihan?
Din tavshed kvæler alt imellem os.
Kan du ikke se det?
En sandhed røbet før tid er meget tung.
Ikke alle magter det.
Cihan kørte Shahsu til Anavarza.
Hvor ved du fra, hvad han havde til hensigt at gøre?
Din søn var ude af kontrol.
Jeg måtte stoppe ham.
Dig?
Stoppede du min søn?
Hvad gjorde du ved ham?
Jeg sagde, han kørte hende til Anavarza.
En Mar må aldrig lægge hånd på en anden Mar.
Uanset hvad.
Hvad forstår du ikke?
Hvorfor kørte han hende til Anavarza?
På grund af profetien?
Nu husker du profetien? Du fornægtede den ellers.
Du undgik hende.
Vil du nu beskytte hende?
Bed til, at ingen Mar opdager det.
-Ellers… -Mine herrer!
Jeg har jo sagt det.
Mar-folkene er vrede.
De ønsker hævn. Jeg kan ikke standse dem.
Men jeg stoppede din søn.
Shahmaran gjorde alting af kærlighed.
Det samme forventes af dig.
Din søns handling må straffes, Lakmu.
Lad mig straffe ham.
Jeg gør det nødvendige.
Giv ham til mig.
Ural.
Han er min søn.
Vær nu sød.
Uendelig husarrest.
Du kender straffen, hvis jeg hører, at han er kommet ud.
Jeg så dig blive født.
Jeg så dig vokse op.
Jeg så dig gøre oprør.
Jeg så dig give efter.
Jeg greb aldrig ind.
Jeg vidste nemlig, du ikke ville glemme, hvem du er.
Det gør en Mar ikke.
Mennesker glemmer.
Sådan overlever de.
Men Davut har kun kort tid.
Han begynder at huske.
Vi løber også tør for tid.
Og du sårede en Mar.
Du undgår straf af én eneste grund.
Shahsu.
Det er din skæbne, Maran.
Den går i opfyldelse.
Du skal bare…
…være der.
Godnat.
Er det sandt?
Kørte du Shahsu til Anavarza?
Han trak mine hugtænder ud.
Mar-folk skulle jo ikke angribe hinanden.
Hvorfor adlyder vi den familie?
Se mit ansigt, far.
Han skal straffes, ikke mig.
Er det ikke ham, der ikke tror og ikke gør noget som helst?
Det skulle slutte.
Jeg ville gøre noget.
Du skal ikke gøre noget.
Klart nok.
Jeg er ikke den udvalgte.
-Jeg har ikke ret til noget, vel? -Det er ikke det.
Hvad er det så?
Jeg overtager nemlig.
Jeg er ikke som Ural.
Jeg undsiger ikke Cihan for en profeti.
Nærm dig ikke Cihan igen.
Jeg fortæller dig, hvem du skal tale med.
Aha!
LEKTOR TUTKU BÖKE - UNDERVISER
Professor, har du set frk. Shahsu?
Alle er på tur til Anavarza.
Anavarza?
Det er Anavarza-slottet.
Ved I, hvorfor det er bygget på toppen af klippen her?
-Hvorfor? -Som beskyttelse imod indtrængende.
Har nogen hørt om Anavarza-legenden?
-Lidt. -Jeg har hørt om den.
Denne vej. Jeg fortæller den her.
Abonnenten kan ikke kontaktes lige nu. Læg en besked efter tonen.
Hvor er du, Cihan? Jeg har ringet siden i går.
Du besvarer ikke mine sms'er.
Få mig ikke til at komme hjem til dig.
Ring, når du hører det her, okay?
Hvis I ser til siden,
er der byzantinske og romerske ruiner lige ved siden af jer.
Til venstre ser I den ottomanske og seljukianske påvirkning.
Ifølge legenden
havde kongen af Anavarza en smuk datter.
-Nej. -Det er forbudt…
Lad hende være.
-Stop! Nej! -Slip! Min halskæde er dernede!
Er det den her?
Gav du Mirac ordrer?
Eller var det hende?
Har hun talt til dig?
Skulle du føre hende til Anavarza?
Hvem er "hun"?
Sig hendes navn.
Du tror ikke på hende.
Men det gør du.
Du er en loyal mar.
Du sloges med mig, trods det er forbudt.
Hvorfor, Cihan?
Kan du ikke komme på en grund?
Virkelig?
Shahsu?
Dig.
Dig!
Jeg sloges med dig, fordi jeg hader dig!
Du fortjener det ikke.
Du ønskede ikke at være udvalgt. Du nægtede og behandlede os usselt!
Hvad skete der så? Du så Shahsu og mistede forstanden.
Du opførte dig som en profet.
Den udvalgte, klart.
Skrid.
Skrid!
Jeg fortæller dig intet.
Shahsu holder af dig, Cihan.
Så jeg behersker mig.
Det gør jeg ikke næste gang.
Som du ser, er han låst inde. Ellers noget?
Styr din søn, Lakmu.
Er det den samme halskæde?
Den er lidt mørkere.
Jeg havde den på i branden. Jeg fik det af en sælger til Hidirellez.
Den blev væk, og jeg troede, jeg havde drømt det.
Hvorfor dog det?
Han sagde, det ikke skete.
Hvem?
Hvem sagde det?
-Det er koldt, så drik langsomt. -Tak.
Vil du hjem? Jeg er i bil.
Jeg kører hende.
Jeg kan køre hende, professor.
Du har gjort nok, Diba. Du kan gå.
Okay. Vi ses.
Den er til dig. Værsgo.
Hvad sagde du? Hvem sagde, det ikke skete?
Maran.
Men hvad er det her så?
Vil du bo hos mig?
Hvad?
Maran er overlægens søn, ikke?
Jeg kender ikke jeres forhold, men hans far er også sær.
Jeg bryder mig ikke om familien. Hold dig fra dem. De manipulerer dig.
Bo hos mig et stykke tid.
Tak, professor.
Min morfar er syg.
Han skal på hospitalet.
Jeg bør gå nu. Tak.
Det er et sært område, Shahsu.
Det spiller en et puds.
Men du er ikke alene.
Du kan stole på mig.
Tak. Vi ses.
Hej.
Skal vi tage på hospitalet, når jeg lige har talt med Maran?
Så hr. Ural kan tjekke.
Det behøves ikke.
"Behøves ikke"?
Gülsüm laver medicin til mig.
Så får jeg det bedre.
Du kan spise det og tage på hospitalet. Lad os gøre det vigtigste først.
Tving mig ikke ud på den tur.
Taxaen er derude. Vi er lige straks tilbage. Det er fint.
Kom nu.
Jeg vil ikke skændes med dig.
Jeg vil ikke på hospitalet.
Hvorfor er du stædig?
Hvad er problemet? Hvad?
Fordi jeg siger det, vil du bare det modsatte?
Du er desorienteret, morfar. Syg.
Du skal til læge og have behandling.
Vil du gerne dø?
Ønsker du, at jeg lider? Hvad er problemet?
Hvorfor stirrer du på mig?
Hvorfor tier du igen? Sig noget!
Du kaldte mig morfar.
Hvorfor rejste du?
Hvorfor forlod du min mor?
Min far rejste også på grund af dig. I to knuste hende.
Jeg voksede op alene på grund af dig.
Hvorfor var du der ikke Hvorfor var du ikke hos os?
Svar mig.
Jeg vil vide det! Alle skjuler ting for mig.
Jeg vil sgu bare vide én ting! Er det så svært?
"I denne store, gamle verden…
…kan mennesket dominere alle skabninger.
Bortset fra dem selv.
Fordi sindet ikke ved det.
Men hjertet ved udmærket, hvem det skal knytte sig til
og underkaste sig."
Jeg lover det.
Jeg tager på hospitalet i morgen.
Hvornår kom den?
Lige nu.
Er tiden så inde?
Branden.
De døde køer.
En Mar angriber en anden.
Besættelsen af mennesket. Det er alle varsler.
-Jeg ved ikke med professor Tutku. -Jeg så det jo, far.
Jeg kunne lugte det.
Vi har endnu aldrig skadet et menneske. Jeg vil være sikker først.
Hvordan bliver vi sikre?
Månen er større.
Bomuldshøsten nærmer sig.
Og hvad så? Skal vi plukke bomuld?
Vi holder fest i aften.
Det vil opmuntre Mar-folket.
De er rastløse lige nu.
Tør vi det?
Jeg tager strenge forholdsregler.
Diba, invitér professor Tutku.
Maran, sørg for, at Shahsu kommer.
Men Shahsu fandt halskæden.
Hun indså, at Maran løj. Hun vil da ikke komme.
Tatoveringen dukkede op af en grund.
Hendes hjerte vokser.
Det forstørres.
Det fyldes langsomt op af Shahmarans kærlighed.
Hun nærmede sig lige sin morfar.
Hun vil også nærme sig dig.
Invitér hende.
Lad være.
Overgiv dig ikke til din nåde.
Skal jeg overgive mig til andres?
Stoler du ikke på Maran?
Det ved jeg ikke.
Du ved mere
om alt det psykiske.
Spørger du mig,
er det ikke Maran, men dig selv, du ikke stoler på.
Du er bange for, du ikke kan beskytte dig selv.
Ligesom mor?
Børn påtager sig altid deres forældres problemer.
Tager dem til sig.
Din mor kunne ikke beskytte sig selv imod mig og sin mand.
Nu bærer du på det ansvar.
Du siger til dig selv: "Jeg beskytter mig selv uanset hvad.
Jeg gør det selv."
Men problemet er ikke dit.
Det er mors.
Gül kunne ikke redde sig selv, men hun gjorde det godt med dig.
Du er den tapreste pige, jeg kender.
Du siger, jeg skal slippe hende, ikke?
Det er op til dig.
Du skal bare ikke ende alene, fordi du vil beskytte dig selv.
FRA GÜL DEMIR TIL DAVUT DEMIR
Det skal nok gå.
Kom. Tag dit pæne tøj på.
Lad os tage til festen, ikke?
-Musikerne skal være her kl. 18. -Javel.
Tjek lysene, okay?
Vi har et problem.
Mirac er flygtet.
Arun.
Tiden er inde.
Tekster af: Pia C. Hvid