‫מראן!‬
‫ג'יהאן!‬
‫מראן.‬
‫מה עשית?‬
‫מה הוא אמר לך? לאן הוא לקח אותך?‬
‫אתה פצוע.‬
‫מה הוא אמר לך? לאן הוא לקח אותך?‬
‫עזוב אותי! מה זה משנה?‬
‫תסתכל עליך, אתה מכוסה בדם.‬
‫מה עשית לג'יהאן? ג'יהאן!‬
‫הזעקתי עזרה. הם מטפלים בו.‬
‫איפה היית?‬ ‫-אני כאן עכשיו!‬
‫אבל איפה היית?‬
‫אני כאן עכשיו.‬
‫אוראל, איפה ג'יהאן?‬
‫ספר לי מה קרה. הוא עשה משהו?‬
‫שאלה מעניינת.‬
‫מעניינת איך?‬
‫שאלת אם הוא עשה משהו, נכון?‬
‫לא אם קרה לו משהו.‬
‫אתה חושש שהבן שלך יעשה משהו, לאקמו?‬
‫שאהסו, אני מצטער.‬
‫הייתי בא אם הייתי יכול.‬
‫תראי.‬
‫אלך לכל מקום ואעשה הכול איתך.‬
‫בואי נלך. בואי איתי ונלך.‬
‫יצאת מדעתך? השתגעת לגמרי?‬
‫אתה חושב שאבוא איתך בלי שתיתן לי הסבר?‬
‫אני יודע שזה לא הגיוני.‬
‫אבל תקשיבי, את חייבת לבטוח בי.‬
‫בוא אגיד לך מה לא הגיוני.‬
‫אני עמדתי לבוא איתך!‬
‫היית רואה אם היית מסתכל בטלפון שלך.‬
‫עמדתי לבוא איתך, כמו מטומטמת.‬
‫למרבה המזל אתה נעלמת, והבעיה נמנעה.‬
‫שמע, לא יודעת מה זאת‬ ‫מערכת היחסים המוזרה הזאת,‬
‫אבל תוך שבוע,‬ ‫היא גרמה לי להפר כל הבטחה שהבטחתי לעצמי.‬
‫חזרתי בי מהכול.‬
‫אבל לעולם לא שוב.‬
‫אני לא הולכת איתך לשום מקום, מראן.‬
‫שאהסו.‬
‫בחיים לא.‬
‫שאהסו.‬
‫הלו?‬
‫לא, למה?‬
‫סבא שלי נעלם.‬
‫- שאהמראן -‬
‫מה קרה, סאלי?‬
‫אני לא מוצא אותו בשום מקום. הוא נעלם.‬
‫ספר לי מה קרה.‬
‫דיברנו.‬
‫פתאום הוא התרגש.‬
‫הוא קם וחיבק אותי.‬
‫ואז הוא יצא.‬
‫שאלתי אותו לאן הוא הולך ורצתי אחריו.‬
‫אבל הוא נעלם.‬
‫כאילו האדמה בלעה אותו.‬
‫שאהסו, העיניים שלו…‬ ‫אני לא יודע אם כדאי לי לומר את זה.‬
‫היה לו מבט מוזר בעיניים. מוזר מאוד.‬
‫כאילו הוא יצא מדעתו.‬
‫הוא אפילו לא שמע אותי.‬
‫לאיזה כיוון הוא הלך?‬
‫לשם.‬
‫טוב, אני אטפל בזה.‬
‫מה זאת אומרת? אני באה איתך.‬
‫שאהסו, תבטחי בי לשם שינוי.‬
‫אני אחזיר את סבא שלך.‬
‫מר דאבוט.‬
‫איפה אני?‬
‫בוא.‬
‫מתי התחלת לשכוח דברים?‬
‫לפני כמה שבועות.‬
‫אתה שוכח לפעמים איפה אתה או מה השעה?‬
‫מתבלבלות לך לפעמים המילים?‬
‫אתה בסדר גמור, מר דאבוט.‬
‫מצבך מצוין.‬
‫תנוח קצת ותהיה בסדר.‬
‫נדבר שוב בהמשך, טוב?‬
‫אני מקווה שתרגיש טוב יותר.‬
‫וגם אתם.‬
‫קשה לבצע אבחנה חד-משמעית.‬
‫זה אולי סימן מוקדם לאלצהיימר.‬
‫תביאי אותו לביה"ח ואערוך בדיקות נוספות.‬
‫בסדר.‬
‫את יכולה להתקשר אליי בכל עת.‬
‫תודה.‬
‫מר דאבוט חשוב לי מאוד.‬
‫מר דאבוט ירגיש טוב יותר, אל תדאגי.‬
‫לא נרשה שיקרה לו משהו.‬
‫דעי לך שמה שעובר עליי בימים אלו‬ ‫גרוע פי אלף ממה שנאלצת לעבור בגללי.‬
‫ומה עובר עליך, מראן? ספר לי.‬
‫אתה לא נותן לי כלום.‬
‫למה עזבת? מה קרה? במה מדובר?‬
‫אני לא יודעת כלום.‬
‫אני לא יודעת אם זה יקרה שוב או לא.‬
‫איפה ג'יהאן?‬
‫השתיקה שלך חונקת את מה שקיים בינינו.‬
‫אתה לא מבין?‬
‫אמת שמתגלה לפני זמנה מהווה נטל כבד.‬
‫לא כולם יעמדו בכך.‬
‫ג'יהאן לקח את שאהסו לאנוורזה.‬
‫מאיפה לך מה הוא התכוון או רצה לעשות?‬
‫הבן שלך יצא משליטה, לאקמו.‬
‫נאלצתי לעצור בעדו.‬
‫אתה?‬
‫אתה עצרת את הבן שלי?‬
‫מה עשית לו?‬
‫אמרתי שהוא לקח את שאהסו לאנוורזה.‬
‫למאר אסור להרים יד על מאר אחר.‬
‫לא משנה מה.‬
‫איזה חלק לא הבנת?‬
‫למה הוא לקח אותה לאנוורזה?‬
‫זה לא קשור לנבואה?‬
‫עכשיו אכפת לך מהנבואה?‬
‫קודם הכחשת אותה.‬
‫התחמקת מהבחורה.‬
‫עכשיו אתה רוצה להגן עליה?‬
‫תתפלל שלא יתגלה מה עשית.‬
‫אם המאר יגלו…‬ ‫-רבותיי!‬
‫אמרתי לכם.‬
‫אמרתי לכם שהמאר זועמים.‬
‫הם רוצים נקמה. לא אוכל לעצור אותם.‬
‫אבל הצלחתי לעצור את הבן שלך.‬
‫שאהמראן עשתה הכול בגלל האהבה.‬
‫ממכם מצפים לאותו הדבר.‬
‫לא נוכל לוותר לבנך על מה שעשה, לאקמו.‬
‫אז תנו לי להעניש אותו.‬
‫אעשה מה שצריך.‬
‫תנו לי לטפל בזה.‬
‫אוראל.‬
‫הוא הבן שלי.‬
‫בבקשה.‬
‫מעצר בית עד הודעה חדשה.‬
‫אתה יודע מה העונש יהיה אם אשמע שהוא יצא.‬
‫צפיתי בלידה שלך.‬
‫צפיתי בך גדל.‬
‫צפיתי בך מורד.‬
‫צפיתי בך נכנע.‬
‫מעולם לא התערבתי.‬
‫כי ידעתי שלא תשכח מי אתה.‬
‫המאר לא שוכחים.‬
‫בני האדם הם אלו ששוכחים.‬
‫ככה הם שורדים.‬
‫אבל לדאבוט לא נותר זמן רב.‬
‫הוא מתחיל להיזכר.‬
‫וגם הזמן שלנו אוזל.‬
‫ואתה פגעת במאר.‬
‫אתה לא נענש מסיבה אחת בלבד.‬
‫שאהסו.‬
‫זה הייעוד שלכם, מראן.‬
‫וזה יתגשם.‬
‫אתה רק…‬
‫צריך להיות שם.‬
‫לילה טוב.‬
‫זה נכון?‬
‫לקחת את שאהסו לאנוורזה?‬
‫הוא עקר לי את הניבים.‬
‫חשבתי שהמאר לא תוקפים זה את זה.‬
‫למה אנחנו מצייתים למשפחה הזאת?‬
‫תסתכל על הפנים שלי, אבא.‬
‫הוא זה שצריך להיענש, לא אני.‬
‫הוא לא זה שלא מאמין ולא עושה דבר?‬
‫רציתי שזה ייגמר.‬
‫רציתי לעשות משהו.‬
‫אתה לא צריך לעשות כלום.‬
‫כן, בטח.‬
‫כי אני לא "הנבחר".‬
‫אז אין לי זכות לעשות כלום, אה?‬ ‫-זה לא זה.‬
‫אז מה?‬
‫כי אני לוקח פיקוד.‬
‫אני לא כמו אוראל.‬
‫לא אנטוש את ג'יהאן בשביל נבואה.‬
‫אל תתקרב יותר לג'יהאן.‬
‫אגיד לך למי אתה צריך ללכת.‬
‫- פרופסור טוטקו בוקה -‬
‫המרצה, ראית את שאהסו?‬
‫כולם יצאו לסיור באנוורזה.‬
‫אנוורזה?‬
‫זו טירת אנוורזה.‬
‫אתם יודעים למה היא נבנתה על הצוק הזה?‬
‫למה?‬ ‫-כדי להגן מפני פולשים.‬
‫מישהו שמע על אגדת אנוורזה?‬
‫אני מכיר בערך.‬ ‫-אני שמעתי עליה.‬
‫מכאן, בבקשה. אדבר על זה כאן.‬
‫המספר שאליו חייגת אינו זמין כרגע.‬
‫נא להשאיר הודעה אחרי הצפצוף.‬
‫ג'יהאן, איפה אתה?‬
‫אני מנסה להשיג אותך מאז אתמול.‬
‫אתה לא עונה למסרונים שלי.‬
‫אל תגרום לי להגיע לבית שלך.‬
‫תחזור אליי כשתשמע את זה, טוב?‬
‫אם תסתכלו כאן,‬
‫תוכלו לראות את ההריסות הרומיות‬ ‫והביזנטיות שנמצאות ממש לידכם.‬
‫ומצד שמאל, ניתן לראות‬ ‫את ההשפעות העות'מניות והסלאוקיות.‬
‫לפי האגדה,‬
‫למלך אנוורזה היתה בת יפהפייה.‬
‫תניח לה.‬ ‫-אבל זה אסור…‬
‫אמרתי שתניח לה.‬
‫תפסיקי! לא!‬ ‫-תעזבי אותי! השרשרת שלי שם!‬
‫התכוונת לזה?‬
‫אתה נתת את ההוראה למיראץ'?‬
‫או היא?‬
‫היא דיברה איתך?‬
‫התכוונת להביא את שאהסו לאנוורזה?‬
‫מי זאת "היא"?‬
‫תגיד את השם שלה.‬
‫אתה גם כך לא מאמין לה.‬
‫אבל אתה כן.‬
‫אתה מאר נאמן.‬
‫לחמת בי אפילו שידעת שזה אסור.‬
‫למה, ג'יהאן?‬
‫אתה לא יכול לחשוב על הסיבה?‬
‫באמת?‬
‫שאהסו?‬
‫אתה.‬
‫אתה!‬
‫נלחמתי בך כי אני שונא אותך!‬
‫אתה לא ראוי לזה.‬
‫לא רצית בגלל להיבחר.‬
‫הפנית את הגב. התייחסת אלינו כמו לכלבים!‬
‫ומה קרה?‬
‫ראית את שאהסו ואז התחלת להשתגע.‬
‫התחלת להתנהג כמו נביא.‬
‫"הנבחר" בתחת שלי.‬
‫לך תזדיין.‬
‫לך תזדיין!‬
‫לא תוציא ממני מילה.‬
‫לשאהסו אכפת ממך, ג'יהאן.‬
‫זו הסיבה שאני מתאפק עכשיו.‬
‫אבל בפעם הבאה לא אתאפק.‬
‫כפי שאתה רואה, הוא כלוא.‬
‫עוד משהו?‬
‫תשלוט בבן שלך, לאקמו.‬
‫את בטוחה שזו אותה שרשרת?‬
‫היא מעט כהה יותר.‬
‫היא היתה בתוך האש הזו.‬
‫קניתי אותה ממוכרת בחג האביב.‬
‫ואז איבדתי אותה וחשבתי שדמיינתי הכול.‬
‫למה שתדמייני?‬
‫הוא אמר שזה לא היה אמיתי.‬
‫מי?‬
‫מי אמר את זה?‬
‫זה קר, אז אל תשתי מהר מדי.‬
‫תודה.‬
‫רוצה הביתה? באתי עם המכונית.‬
‫אני אקח אותה.‬
‫זה בסדר, פרופסור, אני אקח אותה.‬
‫עשית די והותר, דיבה. את יכולה ללכת.‬
‫טוב. אז נתראה.‬
‫זה בשבילך, פרופסור. בבקשה.‬
‫אז מה אמרת? מי אמר שזה לא היה אמיתי?‬
‫מראן.‬
‫אם זה נכון, אז מה זה?‬
‫תרצי להישאר אצלי קצת?‬
‫מה?‬
‫מראן הוא הבן של הרופא, נכון?‬
‫אני לא יודעת איזו מערכת יחסים יש ביניכם.‬
‫אבל אבא שלו מוזר מאוד.‬
‫אף פעם לא חיבבתי את המשפחה הזאת.‬
‫תתרחקי מהם.‬
‫הם מנסים לשגע אותך.‬
‫בואי ותגורי איתי לכמה זמן.‬
‫תודה, פרופסור.‬
‫סבא שלי חולה.‬
‫אני צריכה לקחת אותו לביה"ח.‬
‫אז כדאי שאלך. תודה לך.‬
‫אנחנו גרים במקום מוזר, שאהסו.‬
‫הוא מהתל בחושים שלך.‬
‫אבל את לא לבד.‬
‫את יכולה לבטוח בי.‬
‫תודה. להתראות.‬
‫שלום.‬
‫שנלך לבית החולים‬ ‫אחרי שאעשה ביקור בזק אצל מראן?‬
‫ניתן לד"ר אוראל לבדוק הכול.‬
‫אין צורך.‬
‫"אין צורך"?‬
‫גולסום מכינה עיסת ריפוי.‬
‫אני אהיה בסדר עכשיו.‬
‫טוב, אז תאכל את זה ולך לבי"ח.‬
‫בוא נעשה קודם מה שצריך לעשות.‬
‫אל תאלצי אותי ללכת עד לשם.‬
‫המונית בחוץ. נחזור צ'יק צ'ק.‬
‫זה בסדר.‬
‫בבקשה.‬
‫אני לא רוצה שנתווכח.‬
‫אני לא רוצה ללכת לבית חולים.‬
‫למה אתה כזה עקשן?‬
‫מה הבעיה שלך? אה?‬
‫אתה לא רוצה ללכת כי אני אמרתי?‬ ‫זה רק כדי להתנגד לי?‬
‫אתה מבולבל, סבא. אתה חולה.‬
‫אתה צריך לראות רופא ולקבל טיפול.‬
‫אתה רוצה למות?‬
‫אתה רוצה לגרום לי לסבול?‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫למה אתה בוהה בי?‬
‫למה אתה לא מדבר? תגיד משהו.‬
‫קראת לי "סבא".‬
‫למה עזבת?‬
‫למה עזבת את אמא?‬
‫גם אבא שלי עזב בגללך.‬
‫שניכם הרסתם אותה.‬
‫גדלתי לגמרי לבד בגללך.‬
‫למה לא היית שם?‬
‫למה לא היית איתנו?‬
‫תענה לי.‬
‫אני רוצה לדעת.‬
‫כולם מסתירים ממני דברים.‬
‫אני רק רוצה שיגלו לי משהו אחד מחורבן!‬
‫זה כל כך קשה?‬
‫"בעולם הגדול הזה…‬
‫"יכול האדם להטיל את מרותו על יצורים שונים,‬
‫"מלבד על עצמו.‬
‫"בגלל שהשכל לא מודע לכך.‬
‫"אבל הלב יודע היטב למי להתחבר,‬
‫"ולמי…‬
‫"לציית."‬
‫אני מבטיח.‬
‫אני אלך לבית החולים מחר.‬
‫מתי זה קרה?‬
‫ממש עכשיו.‬
‫אז הגיע הזמן?‬
‫האש.‬
‫הבקר המת.‬
‫מאר אחד תוקף אחר.‬
‫דיבוק אנושי.‬
‫כל אלו הם אותות.‬
‫אני לא בטוח לגבי פרופסור טוטקו.‬
‫אמרתי שראיתי את זה, אבא.‬ ‫יכולתי להריח את זה.‬
‫עד היום מעולם לא פגענו בבן אנוש.‬
‫לא אפעל לפני שאדע במאה אחוז.‬
‫ואיך נדע במאה אחוז?‬
‫הירח גדול יותר.‬
‫עונת קטיף הכותנה מתקרבת.‬
‫אז מה? שנלך לקטוף כותנה?‬
‫הלילה נערוך סעודה חגיגית.‬
‫זה יעודד את כולם.‬
‫המאר חסרי מנוחה לאחרונה.‬
‫זה לא מסוכן?‬
‫ננקוט באמצעי זהירות קפדניים.‬
‫דיבה, תזמיני את פרופסור טוטקו.‬
‫מראן, תוודא ששאהסו תבוא.‬
‫אבל שאהסו מצאה את השרשרת.‬
‫זה הוכיח לה שמראן שיקר. היא לא תבוא.‬
‫הקעקוע הזה לא הבליט את עצמו סתם.‬
‫הלב שלה גדל.‬
‫הוא מתרחב.‬
‫הוא מתמלא לאיטו באהבתה של שאהמראן.‬
‫היא הלכה צעד אחד לקראת סבא שלה.‬
‫היא תעשה צעד אחד גם אליך.‬
‫תזמין אותה.‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫אל תתמודדי עם זה לבד.‬
‫אז שאשאיר את עצמי לחסדם של אחרים?‬
‫את לא בוטחת במראן?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫את מבינה יותר ממני…‬
‫בענייני הנפש.‬
‫אבל אם את שואלת אותי…‬
‫האדם שאת לא בוטחת בו הוא את, לא מראן.‬
‫את מפחדת שלא תוכלי להגן על עצמך.‬
‫כמו אמא?‬
‫ילדים תמיד נוטלים על עצמם‬ ‫את המצוקות של הוריהם.‬
‫הם חייבים להם.‬
‫אמא שלך לא הצליחה להגן על עצמה‬ ‫מפניי ומפני בעלה.‬
‫עכשיו, את זו… שנושאת את זה על גבך.‬
‫את אומרת לעצמך,‬ ‫"אני אגן על עצמי בכל מחיר.‬
‫"אני לא צריכה עזרה."‬
‫אבל זאת לא הבעיה שלך.‬
‫זאת הבעיה של אמא.‬
‫גול לא הצליחה להציל את עצמה,‬ ‫אבל איתך היא עשתה עבודה טובה.‬
‫את הבחורה הכי אמיצה שראיתי בחיי.‬
‫אתה אומר לי להרפות ממנה, נכון?‬
‫זה תלוי בך.‬
‫אני רק אומר שאת לא חייבת‬ ‫להגן על עצמך לבד.‬
‫- מגול דמיר‬ ‫לדאבוט דמיר -‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫קדימה, תלבש את החליפה הכי יפה שלך.‬
‫בוא נראה מה קורה בחגיגה הזו, אה?‬
‫הנגנים צריכים להגיע עד שש.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫לך תבדוק את האורות, בסדר?‬
‫יש לנו בעיה.‬
‫מיראץ' נמלט.‬
‫ארון.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬