Maran!
Cihan!
Maran.
Mit tettél?
Mit mondott? Hova akart vinni?
Megsebesültél.
Mit mondott neked? Hova vitt?
Eressz el! Mit számít?
Nézd meg magad, csupa vér vagy!
Mit műveltél Cihannal? Cihan!
Jön a segítség, ellátják!
- Hol voltál? - Most itt vagyok!
De hol voltál?
Most itt vagyok.
Hol van Cihan, Ural?
Mi történt? Csinált valamit?
Érdekes kérdés.
Hogyhogy?
Azt kérded, csinált-e valamit.
Nem azt, hogy történt-e vele valami.
Úgy hiszed, csinált valamit a fiad, Lakmu?
Şahsu, nagyon sajnálom!
Jöttem volna, ha tudok.
Figyelj!
Bárhová elmennék veled.
Menjünk el innen! Gyere velem! Menjünk!
Megőrültél?
Szerinted elmegyek veled mindenféle magyarázat nélkül?
Tudom, hogy őrültségnek tűnik.
De bíznod kell bennem.
Tudod, hogy mi az őrültség?
Az, hogy veled akartam menni!
Láttad volna, ha megnézed az üzeneteidet.
Én hülye, simán veled mentem volna!
De szerencsére eltűntél, így elhárult a probléma.
Bármi is ez a röhejes dolog köztünk,
egy héten belül megszegtem miatta minden fogadalmat, amit magamnak tettem.
Mindent visszavontam.
De soha többé.
Nem megyek veled sehova, Maran.
Şahsu!
Soha az életben!
Şahsu!
Halló?
Nem, miért?
Eltűnt a nagyapám.
A KÍGYÓK ÚRNŐJE
Mi történt, Salih?
Nem találom sehol. Eltűnt.
De mi történt?
Beszélgettünk.
Hirtelen elérzékenyült.
Felállt és megölelt.
Aztán fogta magát és elment.
Kérdeztem, hova megy és utána futottam.
De nem találtam sehol.
Mintha kámforrá vált volna.
Şahsu, a szeme… Egek, nem is tudom, hogy mondjam el.
Furcsa volt a szeme. Nagyon furcsa.
Mintha megőrült volna.
Nem is hallotta, amit mondok.
Merre ment?
Arra.
Oké, elintézem.
Miről beszélsz? Veled megyek.
Bízz bennem most az egyszer!
Visszahozom a nagyapádat.
Davut bátyám!
Hol vagyok?
Gyere!
Mikor kezdődött a feledékenység?
Pár hete.
Elfelejted néha, hogy hol vagy, vagy mennyi az idő?
Aha.
Összekevered a szavakat?
Semmi bajod, Davut.
Remekül vagy.
Csak pihenj egy kicsit.
Majd beszélünk, jó?
Remélem, jobban leszel.
Minden jót!
Nehéz diagnosztizálni.
Kezdődő Alzheimer is lehet.
Hozza be a kórházba kivizsgálásra.
Rendben.
Hívjon bármikor, máris jövök.
Köszönöm.
Davut sokat jelent nekem.
Nemsokára jobban lesz, ne aggódj.
Nem hagyjuk, hogy baja essen.
Amin most átmegyek, ezerszer rosszabb, mint aminek kitettelek.
Min mész át, Maran? Áruld el!
Nem mondasz semmit.
Miért tűntél el? Mi történt? Mi van?
Nem tudok semmit.
Nem tudom, újra előfordul-e vagy nem.
Hol van Cihan?
A hallgatásod mindent tönkretesz köztünk.
Az idő előtt felfedett igazság nagy teher.
Nem mindenki bírja el.
Cihan Anavarzába akarta vinni Şahsut.
Honnan tudod, mit akart csinálni?
A fiad kifordult önmagából.
Meg kell állítanom.
Neked?
Az én fiamat?
Mit műveltél vele?
Mondtam, Anavarzába vitte volna Şahsut.
Egy Mar sosem emel kezet egy másikra.
Történjen bármi.
Melyik részét nem érted?
Miért akarta Anavarzába vinni?
Nem a jóslat miatt?
Most már érdekel a jóslat?
Eddig tagadtad.
Kerülted a lányt.
Most meg hirtelen megvédenéd?
Imádkozz, hogy a Marok ne tudják meg!
- Különben… - Uraim!
Megmondtam.
Mondtam, hogy feldühödtek.
Bosszút akarnak, nem jóslatot. Nincs mit tenni!
Én megállítottam a fiadat.
Şahmaran mindent a szerelemért tett.
Ugyanezt várják el tőletek is.
Nem maradhat büntetlenül, amit a fiad tett, Lakmu.
Hadd büntessem meg én!
Megteszem, amit kell.
Csak adjátok át!
Ural.
Ő a fiam.
Kérlek!
Házi őrizet.
Tudod, mi lesz a büntetés, ha megtudom, hogy elhagyja a házat.
Ott voltam a születésednél.
Láttalak felnőni.
Lázadni.
Megbékélni.
Sosem léptem közbe.
Mert tudtam, hogy nem felejted el, ki vagy.
A Marok nem felejtenek.
Az emberek azok, akik felejtenek.
Így élik túl.
De Davutnak nem sok ideje maradt.
Kezd emlékezni.
Mi is kifutunk az időből.
És bántottál egy Mart.
Egyetlen okból marad el a büntetés.
Şahsu.
Ez a végzetetek, Maran.
Be fog teljesülni.
Csak…
ott kell lenned.
Jó éjt!
Igaz ez?
Anavarzába akartad vinni Şahsut?
Kihúzta a méregfogaimat.
A Marok mióta támadnak egymásra?
Miért engedelmeskedünk nekik?
Nézz rám, apa!
Őt kell megbüntetni, nem engem!
Nem ő az, aki nem hisz, és a kisujját sem mozdítja?
Be akartam fejezni.
Tenni akartam valamit.
Neked nem kell tenned semmit.
Persze.
Nem én vagyok a kiválasztott.
- Nincs jogom semmihez, ugye? - Nem erről van szó.
Akkor miről?
Én fogom elintézni.
Én nem Ural vagyok.
Nem adom fel a fiam egy jóslatért.
Tartsd magad távol Cihantól!
Én megmondom, kihez fordulj.
Aha!
PROF. DR. TUTKU BÖKE EGYETEMI TANÁR
Professzor asszony, nem látta Şahsu tanárnőt?
Tanulmányi kirándulásra mentek Anavarzába.
Anavarzába?
Ez az Anavarza-vár.
Tudjátok, miért a szikla tetejére építették?
- Miért? - Hogy védve legyen a támadóktól.
Ismeri valaki Anavarza legendáját?
- Rémlik. - Hallottam róla.
Erre gyertek! Itt elmesélem.
A hívott szám jelenleg nem elérhető.
Kérem, a sípszó után hagyjon üzenetet!
Cihan, hol vagy?
Tegnap óta próbállak elérni.
Az üzenetekre sem válaszolsz.
Ne akard, hogy elmenjek hozzád!
Jelentkezz, ha ezt megkapod, jó?
Ha átnéztek arra,
közvetlenül mellettetek bizánci és római kori romokat láthattok.
A bal oldalon pedig az oszmán és a szeldzsuk hatás látható.
A legenda szerint
Anavarza királyának volt egy meseszép lánya.
- Hagyja! - De tilos…
Mondom, hagyja!
- Állj! Ne! - Engedj el! Ott van a nyakláncom!
Mármint ez?
Te utasítottad Miraçot?
Vagy ő volt?
Beszélt veled?
Ő mondta, hogy vidd Anavarzába?
Mármint ki?
Mondd ki a nevét!
Úgysem hiszel benne.
De te hiszel.
Hű Mar vagy.
Verekedtél velem, pedig tilos.
Miért, Cihan?
Ötleted sincs, mi lehet az oka?
Tényleg?
Şahsu?
Te.
Miattad!
Azért harcoltam veled, mert gyűlöllek!
Nem érdemled meg.
Nem akartál kiválasztott lenni. Kutyába se veszel minket!
Erre mi történt?
Şahsu elvette az eszed.
És most játszod a prófétát!
Kiválasztott, a szart!
Húzz a picsába!
Kotródj!
Tőlem nem tudsz meg semmit!
Şahsu kedvel téged, Cihan.
Ezért türtőztetem magam.
De legközelebb nem fogom.
Ahogy látod, be van zárva.
Még valami?
Fékezd meg a fiadat, Lakmu!
Ez biztos ugyanaz a nyaklánc?
Kicsit sötétebb.
Rajtam volt a tűzben.
Egy árustól vettem a vásárban.
Aztán elveszett, és azt hittem, csak kitaláltam.
Miért?
Azt mondta, nem történt meg.
Kicsoda?
Ki mondta?
Hideg, úgyhogy ne idd túl gyorsan!
Köszi.
Hazavigyelek? Kocsival jöttem.
Majd én elviszem.
De nem probléma, tanárnő.
Eleget segítettél, Diba. Menj csak!
Rendben. Viszlát!
Ezt önnek hoztam. Tessék.
Hol tartottál? Ki mondta, hogy nem történt meg?
Maran.
De akkor ez mi?
Nem akarsz átjönni hozzám?
Micsoda?
Maran a főorvos fia, igaz?
Drágám, nem tudom, mi van köztetek.
De az apja is fura.
Sosem szerettem azt a családot.
Kerüld el őket!
Összezavarják a fejed.
Gyere és lakj nálam egy darabig.
Köszönöm, tanárnő.
De a nagypapám beteg.
Be kell vinnem a kórházba.
Megyek is. Köszönöm.
Ez egy fura hely, Şahsu.
Összezavarja az embert.
De nem vagy egyedül.
Bennem bízhatsz.
Köszönöm. Viszlát!
Helló!
Gyorsan átszaladok Maranhoz, aztán bemegyünk a kórházba?
Hadd vizsgáljon ki Ural.
Nem szükséges.
„Nem szükséges”?
Gülsüm készít gyógypasztát.
Kutya bajom sem lesz.
Oké, vedd be, aztán menjünk a kórházba!
Jobb, ha túlesünk rajta.
Ne erőltesd, hogy bemenjek!
Kint vár a taxi. Seperc alatt megjárjuk.
Semmi baj.
Kérlek!
Nem akarok vitatkozni veled.
Nem akarok kórházba menni.
Miért makacskodsz?
Mi bajod? Mi?
Azért nem akarod, mert én mondom? Csak azért, hogy ellenkezz?
Nem vagy jól, nagyapa. Beteg vagy!
Orvoshoz kell menni, hogy kezeljen!
Meg akarsz halni?
Azt akarod, hogy szenvedjek?
Mi bajod van?
Most mit bámulsz így?
Miért hallgatsz? Mondj már valamit!
Nagyapának hívtál.
Miért mentél el?
Miért hagytad el anyát?
Az apám is miattad ment el.
Ti ketten tönkretettétek.
Miattad kellett egyedül felnőnöm!
Miért nem voltál ott?
Miért nem voltál velünk?
Válaszolj!
Tudni akarom!
Mindenki titkolózik előttem!
Csak egy rohadt dolgot akarok tudni!
Olyan nehéz ez?
„Széles e világon,
az ember mindenféle lény felett képes uralkodni.
Saját magát kivéve.
Mert az elménk nem képes rá.
De a szív tudja, kihez kapcsolódjon,
kinek adja meg magát…
nagyon is jól.”
Megígérem.
Holnap elmegyek a kórházba.
Mikor jött elő?
Az előbb.
Akkor itt az idő?
A tűz.
A marhák pusztulása.
Két Mar egymásra támad.
Emberi testbe költözés.
Ez mind előjel.
Tutku professzor nem biztos.
De láttam, apa!
Éreztem a szagát.
Soha nem bántottunk embert.
Nem lépek, míg nem biztos.
Hogy derítjük ki?
A Hold dagad.
Jön a gyapotszüret ideje.
Na és? Menjünk gyapotot szedni?
Ma este lakomát tartunk.
Az felvidítja a népet.
Elég nyugtalanok mostanság.
De biztonságos?
Szigorú óvintézkedéseket teszek.
Diba, hívd meg Tutku professzort!
Maran, gondoskodj róla, hogy Şahsu eljöjjön.
De megtalálta a nyakláncot.
Tudja, hogy Maran hazudott neki. Nem jön el.
A tetoválás okkal emelte fel a fejét.
A szíve kezd megtelni.
Egyre nagyobb.
Lassanként kitölti Şahmaran szerelme.
Tett egy lépést a nagyapja felé.
És feléd is lépni fog.
Hívd el!
Ne csináld!
Ne add meg magad a sorsnak!
Inkább másoknak adjam meg magam?
Nem bízol Maranban?
Nem tudom.
Te többet tudsz
az ilyen mentális dolgokról.
De ha engem kérdezel,
nem Maranban nem bízol, hanem magadban.
Félsz, hogy nem tudod megvédeni magad.
Mint anya?
A gyerekek mindig továbbviszik a szüleik problémáit.
Magukra veszik.
Anyád nem védte meg magát tőlem és a férjétől.
És most… te cipeled tovább ezt a terhet.
Azt mondod magadnak: „Mindenáron megvédem magam.
Méghozzá egyedül.”
De ez nem a te küzdelmed.
Hanem anyáé.
Gül nem tudta megmenteni magát, de veled jó munkát végzett.
Sosem láttam még ilyen bátor lányt.
Azt mondod, engedjem el. Ugye?
Ezt döntsd el te.
Csak azt mondom, azért ne maradj egyedül, hogy megvédd magad.
GÜL DEMIRTŐL DAVUT DEMIRNEK
Megleszek.
Gyerünk, vedd fel a legjobb ruhádat!
Nézzük meg azt a lakomát, nem?
- A zenészeknek hatra kell jönniük. - Igen, uram.
Nézd meg a lámpákat, oké?
Baj van.
Miraç megszökött.
Arun.
Itt az idő.
A feliratot fordította: Kwaysser Erika