Maran!
Cihan!
Maran.
Vad har du gjort?
Vad sa han till dig? Vart skulle ni?
Du är skadad.
Vad sa han? Vart skulle ni?
Släpp mig! Vad spelar det för roll?
Se på dig. Du är alldeles blodig. Vad har du gjort med Cihan?
Cihan!
Jag ringde efter hjälp.
-Var har du varit? -Jag är här nu!
Men var har du varit?
Jag är här nu.
Var är Cihan, Ural?
Berätta. Har han gjort nåt?
Intressant fråga.
Vad ska det betyda?
Du frågade om han har gjort nåt.
Inte om nåt har hänt honom.
Tror du att din son ska göra nåt, Lakmu?
Şahsu, förlåt mig.
Jag kunde inte komma.
Hör på.
Jag gör vad som helst för dig.
Vi ger oss av. Följ med mig.
Är du helt från vettet?
Tror du att jag följer med dig utan en förklaring?
Jag vet att det känns galet, men du måste lita på mig.
Vet du vad som känns galet? Att jag tänkte följa med dig!
Men du läste inte dina meddelanden.
Jag tänkte följa med dig, som värsta idioten!
Men som tur var försvann du, så det blev inget.
Vad det än är mellan oss,
så har det fått mig att bryta mot allt jag lovat mig själv på bara en vecka.
Jag tog tillbaka allt.
Men aldrig mer.
Jag följer inte med dig nånstans.
Şahsu…
Aldrig.
Şahsu.
Hallå?
Nej, hur så?
Morfar är borta.
Vad har hänt, Salih?
Jag hittar honom ingenstans. Han är borta.
-Vad hände? -Vi pratade. Han blev plötsligt känslosam.
Han reste på sig och gav mig en kram. Sen gick han bara.
Jag frågade vart han skulle och sprang efter.
Men han var borta. Han hade gått upp i tomma intet.
Men hans ögon… Herregud, hur ska jag beskriva det?
Han hade en väldigt konstig blick.
Som om han hade blivit galen. Han hörde mig inte ens.
-Vartåt gick han? -Ditåt.
Okej. Jag tar hand om det.
Var pratar du om? Jag följer med.
Şahsu, lita på mig nu. Jag ska hitta din morfar.
Davut.
Var är jag?
Kom.
När började du glömma saker?
För några veckor sen.
Glömmer du var du är eller vad klockan är?
Ja.
Blandar du ihop ord?
Det är ingen fara, Davut.
Du mår bra.
Se till att vila upp dig, så pratar vi mer sen.
Ta hand om dig.
Ni också.
Det är svårt att ställa en diagnos.
Det kan tyda på alzheimer.
-Jag kan göra tester på sjukhuset. -Okej.
-Ring mig om det är nåt. -Tack.
Han betyder mycket för mig.
Han kommer att bli bättre. Oroa dig inte. Vi låter inget hända honom.
Det jag går igenom är mycket värre än det jag utsatte dig för.
Vad går du igenom, Maran? Berätta.
Du säger ingenting.
Vart tog du vägen? Vad hände?
Jag vet ingenting, inte ens om det kommer att hända igen.
Var är Cihan?
Din tystnad kväver allt mellan oss. Förstår du inte det?
En för tidigt avslöjad sanning är tung.
Alla klarar inte det.
Cihan skulle ta Şahsu till Anavarza.
Hur vet du vad han tänkte göra? Eller vad han ville göra?
Din son var utom kontroll. Jag tvingades stoppa honom.
Du?
Stoppade du min son?
Vad har du gjort?
Han skulle ta Şahsu till Anavarza.
En Mar får inte bära hand på en Mar. Oavsett vad.
Vad är det du inte förstår?
Varför tog han henne dit? Handlar det inte om profetian?
Bryr du dig om den nu? Du förnekade den.
Du undvek henne.
Vill du skydda henne nu?
Hoppas ingen får veta vad du har gjort.
-För då… -Mina herrar.
Jag sa ju det.
Jag sa att de är arga. De vill hämnas. Jag kan inte stoppa dem.
Men jag stoppade din son.
Şahmaran gjorde allt av kärlek.
Samma sak förväntas av er.
Det din son gjorde måste bestraffas, Lakmu.
Låt mig straffa honom.
Jag gör det som krävs.
Överlåt det åt mig.
Ural.
Det är min son.
Snälla.
Permanent husarrest.
Och du vet vad straffet blir om han tar sig ut.
Jag såg dig födas.
Och växa upp.
Jag såg dig göra uppror och ge vika.
Jag ingrep inte.
Jag visste att du inte skulle glömma vem du var.
En Mar glömmer aldrig.
Men människor glömmer.
Det är så de överlever.
Davut har inte mycket tid kvar.
Han börjar minnas.
Vi har också ont om tid.
Och du skadade en Mar.
Du slipper straff av en enda orsak.
Şahsu.
Det här är ert öde, Maran.
Det kommer att besannas. Du behöver bara…
…vara där.
God natt.
Är det sant?
Tog du Şahsu till Anavarza?
Han drog ut mina huggtänder.
En Mar ska inte attackera en annan.
Varför lyder vi den familjen?
Se på mig, pappa.
Det är han som ska straffas, inte jag.
Det är han som varken tror eller agerar.
Jag ville få ett slut på det. Göra nåt.
Du behöver inte göra nåt.
Visst.
Jag är inte den utvalda.
-Så jag har inte rätt att göra nåt. -Det är inte det.
Vad är det, då?
Jag ska ta över.
Jag är inte som Ural. Jag överger inte Cihan för en profetia.
Närma dig inte Cihan igen.
Jag ska visa dig vem du kan gå till.
Aha!
PROFESSOR TUTKU BÖKE FÖRELÄSARE
Ursäkta. Har du sett Şahsu?
Alla är på utflykten till Anavarza.
Anavarza?
Det här är Anavarza-slottet.
Vet ni varför det byggdes här uppe på klippan?
-Varför? -Som skydd mot angripare.
Har nån hört legenden om Anavarza?
-Till viss del. -Ja.
Den här vägen. Jag ska berätta om den.
Numret du har ringt kan inte nås.
Lämna ett meddelande efter tonen.
Cihan, var är du? Jag har försökt nå dig sen igår.
Du svarar inte på mina meddelanden.
Snart kommer jag hem till dig.
Ring mig när du hör det här.
Om ni tittar ditåt
ser ni bysantinska och romerska ruiner.
Till vänster ser ni osmanska och seldjukiska influenser.
Enligt legenden
hade kungen av Anavarza en vacker dotter.
-Låt henne vara. -Men…
Låt henne vara.
-Nej! Sluta! -Släpp! Jag vill ha mitt halsband!
Det här?
Gav du Miraç order?
Eller var det hon?
Pratade hon med dig?
Sa hon åt dig att ta dit henne?
Vem då?
Säg hennes namn. Du tror ju inte på henne.
Men det gör du.
Du är en troende Mar.
Du slogs mot mig, fast det är förbjudet. Varför, Cihan?
Förstår du inte det?
Allvarligt?
Şahsu?
På grund av dig.
Dig!
För att jag hatar dig!
Du förtjänar det inte.
Du vill inte ens vara utvald. Du behandlar oss som hundar!
Och vad hände?
Du såg Şahsu och blev galen. Du började bete dig som en profet.
Utvald. Visst. Dra åt helvete.
Dra åt helvete!
Du får inget ur mig.
Şahsu bryr sig om dig, Cihan.
Så jag höll igen.
Nästa gång gör jag inte det.
Som du ser är han inlåst. Var det nåt mer?
Kontrollera din son, Lakmu.
Är det verkligen samma halsband?
Det är lite mörkare.
Jag hade på mig det i branden. Jag köpte det av en säljare på Hıdırellez.
När det försvann trodde jag att jag hittat på allt.
Varför skulle du göra det?
Han sa att det inte var äkta.
Vem?
Vem sa det?
-Det är kallt, så drick inte för fort. -Tack.
Vill du åka hem? Jag har bilen.
Jag kör henne.
Men jag kan göra det, professorn.
Du har gjort tillräckligt, Diba. Gå nu.
Okej. Vi ses.
Den här är till dig. Varsågod.
Vad skulle du säga? Vem sa att det inte var äkta?
Maran.
Men vad är det här, då?
Vill du bo hos mig?
Va?
Maran är väl chefsläkarens son?
Jag vet inget om er relation, men fadern är också konstig.
Jag har aldrig gillat familjen.
Håll dig borta från dem. De är bara till besvär.
Kom och bo hos mig ett tag.
Tack, professorn. Men morfar är sjuk.
Han måste till sjukhuset.
Jag måste gå nu. Tack.
Det här är en udda plats, Şahsu. Den får det att snurra i skallen.
Men du är inte ensam.
Du kan lita på mig.
Tack. Vi ses.
Hej.
Jag ska titta in till Maran. Ska vi åka till sjukhuset sen?
-Så får Ural titta på dig. -Det behövs inte.
-Vad menar du? -Gülsüm gör läkande pasta.
Jag mår snart bättre.
Du kan äta pastan och åka till sjukhuset. Vi gör det som krävs.
Jag vill inte åka ända dit.
Taxin väntar. Vi är snart hemma igen. Det är ingen fara.
Snälla du.
Jag vill inte bråka med dig.
Jag vill inte åka till sjukhuset.
Varför är du så motspänstig? Vad är problemet?
Är det bara för att du vill sätta dig på tvären?
Du är förvirrad, morfar. Du är sjuk. Du måste träffa en läkare.
Vill du dö? Vill du att jag ska fara illa? Vad är problemet?
Vad är det?
Sitt inte bara där! Säg nåt!
Du kallade mig morfar.
Varför gav du dig av?
Varför lämnade du mamma?
Pappa gav sig också av sen. Ni krossade henne.
Jag växte upp ensam på grund av er.
Varför var du inte där? Med oss?
Svara mig.
Jag vill veta! Alla döljer saker för mig.
Jag vill bara veta en enda sak! Är det så svårt?
"I vår stora gamla värld…
…kan människan dominera över alla sorters varelser…
…förutom sig själv.
För ditt medvetande kan inte avgöra det,
men ditt hjärta vet vem det ska knyta an till,
vem det ska underkasta sig…
…så väl.
Jag lovar.
Jag åker till sjukhuset imorgon.
När hände det?
Alldeles nyss.
Så det är dags?
Branden.
Boskapen som dog.
En Mar som angriper en annan.
Mänsklig besatthet.
De är alla omen.
-Jag är osäker på professor Tutku. -Jag såg det ju.
Jag kände lukten.
Vi har aldrig gjort en människa illa. Vi måste vara helt säkra.
Hur kan vi vara säkra?
Månen är större.
Bomullsskörden närmar sig.
Och? Ska vi skörda bomull?
Vi ska ha fest ikväll.
Det muntrar upp alla.
Marfolket är så rastlöst nu.
Är det inte farligt?
Jag vidtar strikta åtgärder.
Diba, bjud in professor Tutku.
Maran, se till att Şahsu kommer.
Men Şahsu hittade halsbandet.
Hon förstod att Maran ljög. Hon lär inte komma.
Ormen har höjt huvudet av en anledning.
Hennes hjärta växer.
Det blir större.
Det fylls långsamt med Şahmarans kärlek.
Hon närmade sig precis sin morfar. Snart närmar hon sig dig också.
Bjud in henne.
Gör det inte.
Överlämna dig inte i ditt eget våld.
Ska jag överlämna mig i andras våld?
Litar du inte på Maran?
Jag vet inte.
Du vet mer om den mentala biten.
Det verkar inte vara Maran utan dig själv som du inte litar på.
Du är rädd för att inte kunna skydda dig.
Som mamma?
Barn tar alltid över föräldrarnas problem.
De blir deras.
Din mamma kunde inte skydda sig själv mot mig och sin make.
Nu bär du på den bördan.
Du intalar dig att du ska skydda dig själv oavsett vad.
"Jag tar hand om det själv."
Men det är inte din sak.
Utan mammas.
Gül kunde inte rädda sig själv, men gjorde ett bra jobb med dig.
Du är den modigaste flickan jag sett.
Menar du att jag ska släppa taget om henne?
Det är ditt beslut.
Men var inte ensam bara för att skydda dig själv.
FRÅN GÜL DEMIR TILL DAVUT DEMIR
Det ordnar sig.
Kom igen. Ta på dig finkostymen.
Vi går och kollar in festen.
-Musikerna ska vara här kl. 18.00. -Okej.
Gå och kolla belysningen.
Vi har ett problem.
Miraç har rymt.
Arun.
Tiden är inne.
Undertexter: Love Waurio