‎- Bun-venit! ‎- Mulțumesc.
‎În sfârșit!
‎- Poftă bună! Bun-venit! ‎- Bună seara!
‎- Chemați-mă dacă aveți nevoie de ceva! ‎- Totul e minunat.
‎- Poftă bună! ‎- Mulțumim.
‎Bine ai venit!
‎- E liber aici? ‎- Vă rog.
‎Știi unde e tata?
‎Nu știu.
‎O fi pe aici.
‎Stai să văd!
‎Începeți când sunteți gata!
‎Dar cu cântece mai lente.
‎- Apoi, și mai alerte. ‎- Bine.
‎Du-te naibii, Hare!
‎- Puneți-le acolo! ‎- Bine, doamnă.
‎În niciun caz, domnu' Davut.
‎Suntem deja aici.
‎Uite, arată frumos.
‎Zâmbește un pic!
‎Mă doare burta.
‎Serios? De ce? Ești în travaliu?
‎Sigur! Ce, sunt cățea, ‎să nasc după două luni?
‎Care e problema?
‎Trandafirul a crescut în două zile.
‎Salih, te obsedează trandafirul. ‎Eram gravidă când l-a plantat.
‎Deci, nicio legătură. Haide!
‎Bun-venit! Bună! Luați loc aici, vă rog.
‎Nu vrem masă separată. ‎Putem sta cu ei acolo.
‎Dle Davut, veniți pentru prima oară.
‎V-am pregătit o masă frumoasă.
‎Vă rog, stați aici.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere. Poftiți!
‎Așa, haideți.
‎- Bun-venit! ‎- Mulțumim.
‎Dacă aveți nevoie de ceva, chemați-mă!
‎- Distracție plăcută! ‎- Mersi.
‎Poate sunt mână în mână.
‎Nu cred. Haide!
‎Te simți bine?
‎Maran!
‎Șahsu a tot venit la noi. ‎S-a oprit doar când l-a văzut.
‎Dacă face un pas greșit, nu-l iert.
‎Totul e minunat.
‎Nu știu ce a fost cu mine în seara aia. ‎Te-am speriat. Îmi pare rău.
‎Nu fi prostuț! Mă bucur că ești aici.
‎Hai să ne distrăm!
‎Nu trebuia!
‎Iată masa noastră! ‎El e Cihan, prietenul meu.
‎- Bună! ‎- Bun-venit!
‎Mulțumesc.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Pe mâine, atunci!
‎- Ce doriți? ‎- Aveți vin roșu?
‎- Arăți bine, nea Davut! ‎- Mulțumesc.
‎Poftă bună!
‎Dacă aveți nevoie de ceva, chemați-mă! ‎Vă aud, oriunde aș fi.
‎- Mulțumim. ‎- Mulțumesc.
‎Iar dacă nu vă aud eu, ‎vă aude Maran, nu-i așa?
‎Bine.
‎Ce-i cu toată mâncarea asta?
‎- Ani de zile nu ne-au băgat în seamă. ‎- Sunt primitori, fată.
‎Ce să-ți spun!
‎Ce este? Iarăși?
‎Nu-i nimic, mănâncă liniștit!
‎Ce este?
‎Hai să dansăm!
‎Voiai să te distrezi.
‎Nu știi să dansezi?
‎- Te înșeli. Știu câte ceva. ‎- Da?
‎- Haide! ‎- Hai!
‎Miraç.
‎Vino aici!
‎Hai să dansăm! Bine?
‎Ne pot ataca. Nu face vreo greșeală!
‎Eu trebuie să mă ocup de cineva.
‎- De cine? ‎- Dna profesoară Tutku.
‎Uite cine a venit!
‎- Dnă profesoară, bun-venit! E o onoare. ‎- Asemenea!
‎Aș vrea să discutăm ceva.
‎O cooperare între spital și facultate, ‎pe chestiuni de psihiatrie.
‎- Ce părere aveți? ‎- Ar putea fi interesant.
‎- Aș vrea să vorbim, când aveți timp. ‎- Acum?
‎Nu durează. ‎Ne putem retrage undeva, mai ferit?
‎Pe aici.
‎Poftiți!
‎Trebuie să mergem atât de departe?
‎Să nu ne deranjeze muzica.
‎Aici o să fie liniște. Poftiți!
‎Pe aici.
‎Vă rog.
‎Pe aici.
‎Dați-mi drumul!
‎Sunteți nebune?
‎Dați-mi drumul!
‎Am ales să am încredere în tine.
‎Cum s-a întâmplat asta?
‎M-am săturat să mă tot înfrânez.
‎Să îmi ascund sentimentele.
‎Există o infinitate de lumi posibile.
‎Iar în una dintre acestea…
‎te iubesc.
‎Eu te iubesc în toate lumile posibile.
‎Dați-mi drumul!
‎Diba, sunt profesoara ta.
‎Ce vreți de la mine? Dați-mi drumul.
‎Dați-mi drumul!
‎Șahsu!
‎Maran.
‎E de-adevăratelea.
‎Ce anume?
‎Asta.
‎Să nu uiți!
‎Îți promit.
‎Șahsu!
‎Ce este?
‎Trebuie să mă întorc.
‎Și eu.
‎Mă simt cam ciudat.
‎În sens bun sau rău?
‎Nu știu.
‎De parcă aș fi altcineva.
‎O persoană necunoscută.
‎Dar cred că o plac.
‎Eu o plac deja.
‎Se va întâmpla?
‎Fii sincer cu mine!
‎De data asta se va adeveri profeția?
‎Tu să-mi spui. Tu o știi pe Șahsu.
‎Ai spus că preiei tu.
‎- Ai vorbit chiar tu cu Arun. ‎- Controlează-te!
‎Ural are oracolul de partea lui. ‎E mai puternic.
‎Vrei să dau de bănuit?
‎Iarăși o să scape.
‎Pace dintre oameni și șerpi, aiurea…
‎Ne vom sacrifica din nou.
‎Ne vom ascunde, de parcă nu existăm.
‎Hai măcar să ne răzbunăm!
‎Spune-mi care e problema ta de fapt!
‎Profeția se va adeveri datorită lui.
‎Ticălosul va fi și mai venerat!
‎Maran va avea totul.
‎Nu-ți face griji!
‎Dacă profeția se împlinește,
‎Maran va avea cel mai mult de suferit.
‎- E humus? ‎- Cred că da.
‎- L-ai gustat? Ce e? ‎- E bun.
‎- Stăpâne, ai nevoie de ceva? ‎- Stai jos. Mâncați!
‎Unde se duce?
‎Nu știu, a plecat și gata. ‎I-o fi venit o idee.
‎Unde ai fost? Te-am căutat peste tot.
‎Trebuie să vii la grajduri numaidecât.
‎Ia o gură! Haide, că nu naști.
‎- Salih, începi să mă enervezi. ‎- Bine, înțeleg.
‎- Nu naști după două luni, cum fac câinii. ‎- Nu câinii, tontule. Șerpii.
‎- Șerpii nu nasc, depun ouă. ‎- Unii nasc.
‎Nu ai înțelege. Nu mă face să îți explic!
‎Ce tot vorbești?
‎Unde e Davut?
‎A plecat adineaori.
‎Da, s-a dus încolo.
‎Acolo?
‎Ciudat.
‎Unde rămăseserăm?
‎Pesemne că nicăieri.
‎Mă bucur pentru tine.
‎Serios?
‎Evident.
‎Vreau să fii fericită.
‎Mă duc după bunicul. Mai vorbim.
‎Dați-i drumul!
‎- Planul se schimbă. ‎- Am venit până aici. Nu mă întorc.
‎Calmează-te!
‎- Nu vrei să te răzbuni? ‎- Spui să mă opresc.
‎Nu, frate, nu-ți spun să te oprești. ‎Ci că avem o țintă nouă.
‎Pe cine?
‎Tu pregătește-te!
‎Nu contează răzbunarea lui Șahmaran.
‎Nicio problemă.
‎De data asta e de rău.
‎Ce se petrece?
‎Medine?
‎Nu mă mai speria!
‎Dle Ural!
‎Medine, o să fie bine. Liniștește-te!
‎Chem doctorul, bine? ‎Îl chem îndată, Medine.
‎Liniștește-te!
‎Mă întorc imediat. ‎O să fie bine, Medine. O să treacă.
‎Dle Ural!
‎Se întâmplă ceva.
‎O simt.
‎Se întâmplă ceva!
‎Nu, afară, în grădină.
‎Semnul de pe urmă.
‎- O femeie va da naștere unui șarpe. ‎- Cine?
‎Bunicule!
‎Mă auzi? Bunicule!
‎Bunicule! Ce s-a întâmplat?
‎Mă auzi?
‎Maran!
‎Dle Ural! L-a văzut cineva?
‎- Unde e doctorul? Dle Ural! ‎- Ce s-a întâmplat?
‎- Domnule! Medine nu se simte bine. ‎- Sângerează.
‎Maran!
‎Bunicule! Spune-mi ce s-a întâmplat!
‎Medine! Uite, a venit doctorul.
‎Ce s-a întâmplat? Unde sângerezi?
‎Medine…
‎Sunt însărcinată.
‎- S-o ducem imediat în casă! ‎- Bine.
‎Haide!
‎Cu grijă!
‎Încetișor.
‎Bunicule!
‎Trebuie să chemăm un doctor.
‎Maran, să chemăm ‎un doctor! Unde e tatăl tău?
‎Nu poate să vină.
‎Cum adică?
‎Atunci, să chemăm o ambulanță!
‎Haide! O să fie bine, Medine. ‎Unde să mă duc?
‎- Adu-o aici, pe canapea. ‎- E bine, Medine.
‎- Medine, uită-te la mine! O să fie bine. ‎- Vino aici!
‎- Las-o jos! ‎- Pune-o jos acolo.
‎A leșinat? Medine, uită-te la mine!
‎Pune-i asta sub cap!
‎Adu-mi trusa!
‎Medine, uită-te la mine! Mă auzi?
‎- Așteaptă afară! ‎- Nu plec.
‎Salih, se simte mai rău dacă te vede.
‎Tata are grijă de ea. ‎Trebuie să facem loc. Vino cu mine, Salih!
‎Alo?
‎Trimiteți o ambulanță!
‎Bunicul nu poate să respire.
‎Vă rog, repede!
‎Adresa este… nu știu adresa.
‎Maran, care e adresa?
‎Maran, adresa?
‎Respiră!
‎- O să pățească ceva. Mi-e teamă. ‎- Hai să mergem. Hai, Salih!
‎- Sunt aici, Medine. ‎- Salih!
‎Șahsu!
‎Dă-mi mâna!
‎Asta întârzie travaliul.
‎- S-o ducem la bazin numaidecât! ‎- Bine. Tată!
‎Stai acolo!
‎Tu…
‎Acolo…
‎Cum?
‎Cum ai făcut aia, mușcându-l pe bunicul?
‎Ce știi despre Șahmaran?
‎Șahmaran a fost Regina Șerpilor. ‎Viețuia departe de oameni, în adâncuri.
‎Alături de ifriți, de șerpii ei, ‎și de baziliștii săi.
‎Cu secole în urmă, ‎s-a îndrăgostit de un om.
‎Numele lui era…
‎Camsap.
‎Ce tot spui acolo?
‎- Davut… ‎- Davut e bine.
‎Șahsu, nu avem timp. ‎Trebuie să mă asculți.
‎Camsap și Șahmaran s-au îndrăgostit.
‎Dar apoi, lui Camsap ‎i s-a făcut dor de casă și de ai lui.
‎Șahmaran l-a lăsat să plece ‎după ce a promis că nu o trădează.
‎Camsap a promis.
‎Șahmaran l-a crezut.
‎Dar ea, nu.
‎Cine, ea?
‎Surioara lui Șahmaran, Lilith.
‎Lilith i-a zis sorei sale să n-o facă. ‎„Omul e trădător din fire.
‎Ne va da de gol și ne va trăda. ‎Va fi sfârșitul nostru.”
‎- De ce îmi spui astea? ‎- Vei înțelege. Ascultă doar!
‎Camsap a ieșit în lume.
‎A aflat că padișahul se îmbolnăvise. ‎Coada lui Șahmaran îl putea vindeca.
‎Camsap a vrut să ajute.
‎Sau poate l-a îmbătat gândul ‎că era ceva ce știa doar el.
‎L-a pus pe vizir să promită că îi spune ‎unde se află ea dacă nu-i face nimic.
‎Și-a dat iubita în vileag.
‎Au făcut prăpăd, Șahsu. ‎Vizirul și-a încălcat promisiunea.
‎Oamenii au intrat în paradis ‎și au prins-o pe Șahmaran.
‎Lilith s-a înfuriat.
‎A vrut să-l ucidă pe Camsap pe loc. ‎Dar Șahmaran s-a opus.
‎Și-a închis sora furioasă ‎în puțul unui castel.
‎A blestemat-o. Apoi, a vorbit cu Camsap.
‎I-a spus: „După ce mă ucideți, ‎tăiați-mi trupul în trei.
‎Padișahul să bea fiertura ‎din capul meu. Acolo e leacul.
‎Fiertura din pieptul meu e pentru vizir. ‎Acolo e otrava.
‎Iar tu, iubitul meu…
‎Fierbe-mi coada și bea fiertura. ‎Acolo e înțelepciunea mea.”
‎Adică nemurirea.
‎Termină! Ce tot vorbești?
‎Șahsu, au ucis-o pe Șahmaran. ‎Numai Camsap a supraviețuit.
‎Cu toate remușcările și vina lui.
‎Știind că nu putea să moară.
‎Și Lilith a fost cruțată. ‎Ferecată în puț, însetată de răzbunare.
‎Copleșită de ură, a jurat ‎că într-o zi avea să vină înapoi,
‎să se răzbune pe oameni.
‎Ce tot spui, Maran? ‎Ăsta e un mit, un basm.
‎Așa am crezut și eu, dar e real.
‎Tu m-ai făcut să cred, Șahsu.
‎- Înnebunesc. Taci! ‎- Nu înnebunești.
‎- Nu vreau să te ascult. ‎- Trebuie.
‎Ușurel!
‎Ce naiba se întâmplă?
‎- Va fi bine. ‎- Sângerarea nu s-a oprit.
‎Injecția n-a ajutat.
‎Ce naiba?
‎Ce naiba îmi faceți? ‎Dați-mi drumul! Cine vă credeți?
‎- Calmează-te! ‎- E în regulă.
‎Hai, calmează-te!
‎E în regulă.
‎- Lăsați-mă! Salih! ‎- Ușurel!
‎E în regulă.
‎N-avem ce face. E în travaliu.
‎Tu…
‎Ce ești tu?
‎Lilith era hotărâtă.
‎Era pornită să iasă din puț ‎și să nimicească omenirea.
‎Un singur lucru o putea împiedica.
‎Un singur lucru.
‎O profeție.
‎Un bazilisc însemnat și o fată aleasă ‎aveau să se iubească până la moarte.
‎Dar, de data aceasta, ‎fata trebuie să-și dea viața pentru iubit.
‎Să plece în adâncuri lăsând tot în urmă.
‎Iar Șahmaran va renaște.
‎Baziliștii și oamenii vor trăi în pace ‎pentru totdeauna.
‎Tu ești…
‎un șarpe?
‎Sunt un bazilisc.
‎Însemnat din naștere.
‎- Nu poate fi adevărat. ‎- Tot ce ai trăit a fost adevărat.
‎Nu înnebuneai, doar simțeai asta.
‎Căci tu ești aceea.
‎Tu ești cea aleasă.
‎Te-am așteptat de mult.
‎De foarte mult.
‎De ce eu?
‎Cea aleasă trebuie să fie ‎urmașa lui Camsap.
‎Urmașa trădătorului.
‎De fapt, nu ești nepoata lui Davut.
‎Cum se simte Medine? ‎Dle Ural, cum se simte Medine?
‎- Ce e cu Medine? E bine? ‎- Maran?
‎Dle Ural, cum e Medine?
‎- Așteaptă aici, mă duc să văd. ‎- Stai!
‎- Așteaptă aici! ‎- Ce faceți? Deschideți!
‎Ce faceți?
‎Medine!
‎- Unde e Maran? ‎- Ce este?
‎Nu mai e timp, Lakmu. ‎Profeția se împlinește.
‎Îl caut pe Maran, să vorbească cu Șahsu.
‎Îl găsesc eu.
‎L-am văzut adineaori.
‎Îl găsesc și vă anunț, bine?
‎Du-te înapoi, Ural! Ne ocupăm noi.
‎Cum…
‎Cum adică, nu sunt nepoata lui Davut?
‎- Camsap a plătit scump pentru trădare. ‎- Ce-mi pasă de el?
‎M-am săturat să te mint. ‎Trebuie să mă asculți.
‎Camsap se detesta. ‎A încercat să se sinucidă de multe ori.
‎Dar fără să reușească. ‎Fiindcă era nemuritor.
‎Çavgeș, oracolul nostru, îl făcea să uite.
‎De cum își amintea, ea îl întorcea ‎în timp, iar Camsap o lua de la capăt.
‎A trăit vieți diferite, ‎sub nume diferite. N-a avut copii…
‎până la mama ta.
‎Nu-și știa păcatul, nu și-l amintea.
‎Dar își amintea durerea.
‎O voce stranie îi repeta
‎să-și pună capăt zilelor, ‎căci nu merită să trăiască.
‎De aceea a plecat, Șahsu. Altfel…
‎s-ar fi sinucis în fața fetei lui.
‎Dar și mama ta a fost cuprinsă ‎de agonia lui. Iar apoi, tu.
‎Singurătatea… Sentimentul de înstrăinare…
‎Ele sunt prețul trădării.
‎Șahsu!
‎Bunicul tău
‎este însuși Camsap.
‎E o nebunie.
‎Ești smintit.
‎Șahsu!
‎Ia stai puțin!
‎De-aia ai venit la mine?
‎Pentru profeție?
‎Nu, dimpotrivă. ‎Am venit la tine în ciuda profeției.
‎Am venit la tine deși o negam ‎și voiam să fug de ea.
‎Dacă nu crezi nimic altceva, ‎să crezi asta!
‎Te iubesc, Șahsu.
‎Șahsu, să ții minte!
‎În seara asta mi-ai spus că-ți vei aminti.
‎Amintește-ți!
‎Lasă-mă în pace!
‎Nu poți fugi de asta, Șahsu.
‎Nu poți fugi de ea!
‎Nu vei putea.
‎Nu mai pot amâna. ‎Unde e Maran? Trebuie să-i spunem.
‎- Ce anume? ‎- Îl caută Cihan.
‎Ce să-i spuneți, tată?
‎Ce nu știe?
‎Ce îi ascundeți lui Maran?
‎Profeția are o ultimă condiție.
‎Șahsu.
‎Șahsu!
‎Las-o în pace!
‎Nu acum. Vine Lilith.
‎Asta și vreau.
‎Am știut eu.
‎Cihan!
‎L-ai mințit pe Maran?
‎L-ai înșelat de la bun început?
‎- Hare! ‎- Lasă-mă!
‎Mă duc eu.
‎Mă duc să-i spun lui Maran.
‎Dar când plec, va începe.
‎Vino aici!
‎Țineți-o bine!
‎Te duci undeva, nea Davut?
‎De la bun început,
‎pe tine trebuia să te fi ucis.
‎Nu pe nepoata ta.
‎Unde e Șahsu?
‎Cum de nu mi-am dat seama?
‎Totul a început cu tine, nu?
‎Cu trădarea ta.
‎Camsap!
‎Șahsu!
‎Ține-o bine! Acum e bine.
‎Încă un pic și gata.
‎E bine.
‎De când e lumea,
‎omenirea a trădat tot ce a iubit.
‎Noi doar ne-am uitat.
‎Am așteptat să înțelegeți.
‎Căci lumea nu e a ta, omule.
‎Nu e doar a ta.
‎Acum mă crezi sau nu?
‎Iată ce spuse Regina Șerpilor ‎cu mii de ani în urmă.
‎„Omule! Să nu mă iubești niciodată!”
‎Lumea nu e ta, omule.
‎Nu e doar a ta.
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu