EN NETFLIX-SERIE
Jeg kan ikke.
-Gjør det. -Nei.
Coral…
Jeg har mistet mye blod.
Jeg kommer til å dø uansett.
Dette er bare et medlidenhetsdrap.
Hva er galt med dere to?
Hva er galt med dere?
Vi rømte fra et menneskehandelsnettverk.
Vi fyrte av pistoler.
Vi begravde en fyr.
For noen dager siden kunne vi aldri gjort det.
Ingen skal gi opp håpet nå. Hører dere?
Ingen.
Hjelp!
-Vi kommer ikke ut sånn. -Det vet du ikke.
Vi må prøve til siste slutt.
Vi fortsetter å prøve til siste slutt.
Hjelp!
Kan noen høre meg? Vær så snill!
Hjelp…
Hei, Moi. Vil du ha en rev?
Iris!
Iris.
-Jeg gjorde det jeg måtte. Gikk fra henne. -Sekretæren?
Ja. Hun var viktig for sjefen min, og han var som en bror for meg.
Jeg gikk fra henne for deres skyld, men jeg har ikke fred.
Jeg har ikke fred.
Jeg er 10 000 kilometer fra å ha fred i hjertet, Iris.
Hjelp meg, vær så snill. Gi meg noe.
Jeg gir deg ikke mer dop.
Pupillene dine er som tallerkener.
-Jeg trenger dem, Iris. -Nei, det gjør du ikke.
Hva trenger jeg da?
Å finne ankeret ditt, Moisés.
Det som lar deg finne fred og være deg selv.
Du finner ikke fred i dop.
Du finner det i å ta de rette valgene.
Det virker som at det du gjorde for sjefen din ikke var rett.
Hvorfor går du ikke hjem og sover?
-Du ser ting klart i morgen. -I morgen?
Ikke ha hastverk.
Dette er en prosess.
Nesten alt i livet kan vente.
Hei, mamma.
-Hei. -Hei.
Sønn, er du homoseksuell?
Hva snakker du om?
Det med den fyren var en spøk.
-Jeg vil bare at du skal være lykkelig. -Jeg er lykkelig.
Av og til, som alle andre.
Men jeg er lykkelig.
Hvorfor har du aldri hatt dame?
Jeg vet ikke.
Du begynner her når du er 15.
Du knuller en jente, og så en til og enda en…
Og du tror du er så tøff fordi du slipper å forføre kvinner.
Eller flørte fordi du allerede har det alle vil ha.
Og vet du hva, mamma?
En gang så slutter du å se på dem som mennesker.
Jeg vet ikke. Det må være hallik-PTSD eller noe.
Og jeg vet ikke om det fins en kur mot dette.
Men jeg skal prøve, ok?
Å få meg kjæreste.
Ta det rolig.
Gå til parken og ta henne med ut på middag.
Når jeg har fått denne dritten ut av hodet…
…så går du ned midtgangen med meg.
For jeg skal få meg et skikkelig liv.
Jeg lover.
Jeg vil til Paris.
Det blir 23 euro og 50 cent.
Pappa!
Pappa er hjemme.
Vel, vel…
Se hvem som endelig er hjemme.
Det er Cookie-monsteret.
Kjeks!
Romeo prøvde å gjøre den ettermiddagen normal.
Men om du drar en internvits
når du er høy, full, har nettopp hatt hjerteinfarkt
og går med en pilleereksjon, så lager det merkelig stemning.
Jenter, gå opp. Ta et bad.
Slapp av. Pappa har det bra.
-Gå opp. -Pappa har det jævlig bra.
Señor, går det bra med deg?
Gladys…
Jeg mistet mitt livs kjærlighet.
Den andre.
På 48 timer.
Takk.
Romeo tror dere er døde. Han kan ikke finne ut om dette.
Ingen flere ran, forfølgelse eller jakt.
Fra nå av skal dere gå under radaren.
Dere sover på et hotell i natt.
I morgen skal dere ta ferga klokken 07 til Cádiz og aldri komme tilbake.
Hvorfor reddet du oss?
Broren min.
Han har rett.
Vi må få oss nye liv.
Gjøre ting riktig og starte på nytt.
Åpne hanskerommet.
Vask ansiktet med serviettene, så vi ser normale ut.
God kveld. Jeg vil ha et rom, takk.
-Hvor mange? -Fire.
-Hvor mange netter? -Én. I denne omgang.
Jeg har utdrikningslag.
Det er en syk spøk at vi må late som at vi er horer.
Depositumet er på 500 euro.
-Ikke lag noe hærverk. -Greit.
Jeg burde takke deg for at du reddet livet mitt.
Men du prøvde også å drepe meg, så…
-Akkurat som deg. -Nei, det er ikke det samme.
Jeg skulle bare kidnappe deg, og så overlevere deg til Romeo når vi var fri.
Men å helle betong på oss…
Hva gjør jeg nå?
Kysser jeg deg for at du reddet meg?
Hater jeg deg for at du er en morder? Si det.
Lukt på meg.
Lukter jeg som et elektrikerlik?
Nei.
Det er taffelmusikk.
Det er så du ikke kan høre folk knulle på rommene.
Elskovshoteller er så herlige!
I morgen tidlig skal jeg til Namibia med mamma og broren min.
Vil du bli med meg?
En familietur til Namibia…
Hva fins det i Namibia?
Sjiraffer.
Geparder. En heftig ørken.
Og masse turister.
Kanskje vi kan kjøre taxi.
Og så har vi havet. Til surfing.
Høres fristende ut.
Coral.
Kanskje vi kan begynne på nytt.
Du kan slutte å leve som et neddopa vrak.
Snakker du om disse?
Jeg kan slutte når jeg vil.
Men er det i dag?
Nei!
Så…
Bra.
Veldig bra.
Når skal du slutte å dope deg hver gang livet er i fritt fall?
Du tilbrakte 15 år med en mann som misbrukte deg.
Du knullet fremmede på en klubb i et år.
Hvor lenge skal du skade deg selv?
Til det er ugjenkallelig?
Du fortjener et bedre liv, Coral.
Skal du gi det til meg?
Mannen som tok meg på utdrikningslag og surfet
mens fire menn knullet meg i ræva?
Så ringte jeg deg, og du hentet meg.
Vi kysset i baksetet som om det var en fin kjærlighetshistorie.
Narkisen og halliken.
Det funker for en realityserie,
ikke for å bo i en drabantby og handle mat på fredager.
Eller hvilken jævla dag de handler mat på i Namibia.
Finn en annen gatehore å redde. Denne her kom seg ut på egen hånd.
Greit.
Jeg skal gå.
Jeg fyller hullet og lar det være som det var.
I tilfelle Romeo vil besøke graven deres.
Vi får vel ikke se hverandre igjen.
Jeg håper ikke det.
Jeg håper jeg aldri ser deg igjen.
Coral!
-Hva gjør dere? -Ta en drink.
Jeg vil også oppi!
Du er gæren, Coral.
Alle horer drømmer om å ikke være horer mer.
Etter Pretty Woman, er det lett å drømme om å bli reddet.
Å få et nytt liv uten dop, alkohol eller vold.
Men hvem kunne hatt et normalt liv etter å ha levd sånn?
Å automatisk si "ja" til alle fremmede.
"Ja" til å ta av deg trusa. "Ja" til å bli mishandlet.
"Ja" til å late som du nyter et liv du ikke nyter.
Hvem kan få et nytt liv uten å få panikk om å aldri bli normal igjen?
God kveld, señora.
Vi skal ta deg med ut på middag.
Mannebein, hvor skal du med moren min? Hvor skal du med moren min?
Ikke kom nær meg med ståpikk.
Fortiden er som en pokkers bumerang.
Når du minst venter det, smeller den deg i trynet.
Det er ikke lett å endre seg. Spesielt når du har levd i fangenskap.
Seriøst, jenter? Skal vi gå med disse i vårt nye liv?
Jeg tok dem fra klubben. Jeg kunne ikke velge antrekk.
Hva er galt med dem? Jeg liker dem. Se.
Jeg også.
Vi er kanskje døde, men vi er sexy.
Jenter, vi har bare 300 euro.
Nok til ferga, men ikke noe mer.
Det gjør meg sint at vi tapte krigen.
Vi holdt på å vinne, men Bippe Stankelbein tok oss igjen.
Bip-bip.
Nå må vi leve med halen mellom beina mens Romeo utnytter jenter på klubben.
Vi rettet nesten opp i ting.
Så rotet vi det til.
Men jeg skal ikke rote noe til nå.
Hva mener du?
Jeg skal ødelegge Romeo.
Ved å ta fra ham det han bryr seg mest om.
De jævla pengene hans.
Er du gal, Coral?
Jenter, ser ikke dere at det å være død er vår eneste sjanse til å overleve?
Ingen drar tilbake til klubben for å stjele penger.
Vi kan ikke ta sjansen.
Vi drar ikke tilbake.
For det vi skal stjele, er mye større enn en safe.
Hver måned så går Moisés og Christian til alle klubbene til Romeo
for å samle inn fortjenesten.
Tusenvis av euro i sekker, som de putter i en varebil,
som de kjører til Madeira, der de hvitvasker alle pengene.
Men Moisés kan heller ikke se oss.
-Han ba oss om å forlate øya. -Gina.
Moisés skal til Afrika. Du er gravid, så du blir ikke med.
Og du er skadet, så du blir heller ikke med. Jeg gjør det.
Og så gir jeg dere deres andel på fastlandet. Enkelt.
Nei.
Jeg blir med. Det gjør ikke vondt mer.
Enten så drar vi alle, eller ingen.
Tar jeg pengene i dag eller i morgen?
Hva gjorde du med broren min? Han ringte fra legevakten. De brakk nesa hans.
Hvor er mamma?
Ro deg ned.
Moren din har det bra. Jeg sendte henne på aldershjem.
Aldershjemmet for leiemordere.
Kom igjen, Moisés.
Jeg startet dette med deg.
Da vi begravde liket til faren din,
som du, med god eller dårlig grunn, drepte selv.
Så gjorde jeg deg til min partner. Min venn.
Min bror.
Jeg ga deg pengene mine som du skulle hvitvaske.
Og min tillit til deg om å komme tilbake med jentene.
Nå som ting har gått til helvete, sier du at du stikker.
At du vil ha et nytt liv.
Jeg vet ikke hvorfor i helvete alle hater livet sitt.
Alle vil endre livet sitt, unntatt jeg.
Jeg vil ha mitt samme, gamle liv.
Med mine klubber, mine horer, min kone og mine venner.
Du får ikke oss til å bli, Romeo.
Du eier ikke meg og broren min.
Du har rett.
Jeg eier ikke dere.
Du og broren din er min jævla familie.
Dere er familien min.
Familie stikker ikke fra deg og lar deg håndtere tre savnede jenter,
en mann oppløst i syre og en zombie-elektriker.
De er begravd. Ingen vil finne dem.
Greit, bare sånn i tilfelle…
…så blir du her hos meg.
Frem til forbrytelsene har blitt foreldet. Og du gjør det for familien din.
Sånn at vi alle er sammen, og ved god helse.
Så moren din kan synge julesanger til oss igjen.
Tekst: Ekaterina Pliassova