СЕРІАЛ NETFLIX
Я не можу.
Ти зроби це.
Ні.
Корал,
я втратила багато крові.
Я однаково помру.
Це буде просто евтаназія.
Що з вами таке?
А з вами що?
Ми втекли з мережі работорговців.
Ми стріляли.
Поховали чоловіка.
Кілька днів тому ми й не думали, що здатні на таке.
Тож зараз нікому не здаватися.
Ви чуєте?
Нікому.
Рятуйте!
-Ми так не виберемося. -Звідки ти знаєш?
Треба пробувати до кінця.
І ми пробуватимемо.
Рятуйте!
Мене хтось чує? Будь ласка!
Рятуйте…
Гей, Мою. Косячок?
Іріс!
Іріс.
-Я зробив те, що мусив. Кинув її. -Секретарку?
Так. Вона була дуже важлива для мого боса, а він мені як брат.
Я її кинув заради стосунків із ним, але мені неспокійно.
Мені неспокійно.
Іріс, я за 10 000 км від стану спокою.
Допоможи. Дай мені щось.
Я тобі не дам наркотиків.
Твої зіниці великі, наче блюдця.
Іріс, мені треба.
Не треба.
А що тоді треба?
Знайти свій якір, Мойзесе.
Те, що заспокоює і дозволяє бути собою.
У наркотиках миру не шукають.
Його шукають у вірних рішеннях.
І схоже, ти неправильно вчинив, вирішивши на користь боса.
Іди додому й поспи.
-Завтра все бачитимеш ясніше. -Завтра?
Не поспішай.
На це потрібен час.
Майже все в житті чекає.
Привіт, мамо.
-Привіт. -Привіт.
Сину,
ти гомосексуал?
Про що ти говориш?
Ми з тим хлопцем пожартували.
Я хочу, щоб ти був щасливим.
Я щасливий.
Інколи, як і всі.
Але щасливий.
Чому в тебе ніколи не було дівчини?
Я не знаю.
Мабуть, коли приходиш сюди в 15 років,
трахаєш дівчину, потім іншу й іншу…
Почуваєшся крутим, бо тобі не треба їх зваблювати.
Або говорити з ними — у тебе вже все є.
І знаєш що, мамо?
Настає час, коли ти не вважаєш їх людьми.
Не знаю. Може, це синдром сутенера абощо.
І я не знаю, чи це лайно лікується.
Але я спробую, чуєш?
Завести дівчину.
Потихеньку.
Ходити з нею в парки, у кафе.
І коли це лайно вивітриться з моєї голови,
ти поведеш мене до вівтаря.
Бо я матиму нормальне життя.
Обіцяю.
Я хочу поїхати в Париж.
З вас 23 євро, 50 центів.
-Тату! -Тату!
Тато вдома.
Ну-ну…
Дивіться, хто повернувся.
Це монстр Коржик.
Я хочу печива!
Ромео намагався зробити цей день нормальним.
Але повторювати жарти Коржика,
будучи п'яним, обдовбаним, після серцевого нападу
і з ерекцією від пігулок — це якось дивно.
Дівчата, нагору. Я наберу ванну.
Не бійтеся. З татком усе добре.
-Ідіть нагору. -Таткові чудово.
Пане, усе добре?
Ґладіс…
Я втратив кохану жінку.
Уже другу.
За 48 годин.
Дякуємо.
Ромео думає, ви мертві.
Треба, щоб він не дізнався.
Більше жодних пограбувань, утеч і клятих полювань.
Тепер ви маєте зникнути.
Заночуєте в готелі.
Завтра о 7:00 сядете на паром до Кадіса, і ніколи не повертайтеся.
Чому ти нас врятував?
Через брата.
Він має рацію.
Треба жити нормальним життям.
Учинити правильно й почати спочатку.
Відкрий бардачок.
Витріть обличчя серветками, щоб мали нормальний вигляд.
Добрий вечір. Я б хотів кімнату.
-На скількох осіб? -На чотирьох.
-Скільки ночей? -Одна.
Поки що.
У мене парубоцький вечір.
Повірити не можу, що ми прикидаємося повіями.
Депозит 500 євро.
-Не хочу пошкоджень. -Гаразд.
Схоже, треба подякувати, що ти мене врятував.
Але ж ти мене і вбити намагався…
-Як і ти. -Це не те саме.
Я хотіла тебе викрасти і віддати Ромео, коли звільнимося.
Але залити нас цементом…
Що ж мені тепер робити?
Поцілувати як рятівника?
Чи зненавидіти як убивцю? Скажи.
Понюхай мене.
Тхне трупом електрика?
Ні.
Фонова музика.
Це щоб не чути, як у кімнатах трахаються.
Готелі для кохання такі класні!
Завтра вранці я з братом і мамою їду в Намібію.
Може, поїдеш із нами?
Сімейна подорож у Намібію.
А що в Намібії?
Жирафи.
Гепарди. І бісова пустеля.
І купа туристів.
Може, ми б таксували.
І там море. Серфінг.
Як спокусливо.
Корал.
Ми б могли почати спочатку.
Ти б кинула так жити. Як обдовбана нікчема.
Ти про це кажеш?
Я можу кинути коли захочу.
Та чи треба сьогодні?
Ні!
Тому…
Молодець.
Чудово.
Коли ти припиниш це вільне наркотичне падіння?
Ти 15 років жила з чоловіком, який тебе мучив.
І рік у клубі трахала незнайомців.
Скільки ще ти собі шкодитимеш? Доки це не стане незворотним?
Корал, ти заслуговуєш кращого життя.
І ти мені його даси?
Той, хто возив мене на вечірки і їздив на серфінг,
поки мене четверо трахали в зад?
Потім я тобі дзвонила, ти мене забирав.
Ми цілувалися на задньому сидінні, наче ми якісь закохані.
Наркоманка й сутенер.
Це спрацювало б у реаліті-шоу.
Не вийде жити в передмісті й закуповуватися щоп'ятниці.
Чи в який там день купують продукти в Намібії?
Знайди іншу шльондру для порятунку. Ця впорається сама.
Гаразд.
Тоді я піду.
Заллю діру і зроблю, як було.
На випадок, що Ромео приїде помолитися.
Схоже, більше не побачимося.
Сподіваюся.
Сподіваюся, ні.
Корал!
-Що ви робите? -Хапай напій.
Я теж хочу!
Корал, ти здуріла.
Кожна повія мріє не бути нею.
Подивившись «Красуню», легко мріяти про безбідне життя.
Про нове життя без наркотиків, алкоголю чи насилля.
Але хто може мати нормальне життя після такого?
Коли автоматично кажеш «так» незнайомцю.
Скидаєш трусики. Дозволяєш себе ґвалтувати.
Удаєш, що тобі подобається таке життя.
Хто може почати заново, не панікуючи, що не зможеш стати нормальною?
Добрий вечір, пані.
Ми вас повеземо вечеряти.
Шафо, куди ви забираєте мою маму?
Куди забираєте маму?
Не підходь зі стояком.
Минуле — наче клятий бумеранг.
Коли ти цього не очікуєш, воно б'є в обличчя.
Тому змінитися дуже нелегко.
Особливо, якщо ти жила в неволі.
Дівчата, ви серйозно? Ми це носитимемо в новому житті?
Я взяла це в клубі. Не мала часу вибирати одяг.
А що не так? Мені подобається. Дивіться.
Мені теж.
Може, ми й мертві, але сексуальні.
Дівчата,
у нас усього 300 євро.
Вистачить лише на паром.
Мене бісить, що ми програли війну.
Дорожній бігун нас зловила.
Біп-біп.
Тепер нам жити з піджатим хвостом,
а Ромео й далі експлуатуватиме дівчат.
Ми ледь не виправили все.
Але облажалися.
Цього разу я не налажаю.
Ти про що?
Я знищу Ромео.
Заберу те, що для нього найдорожче.
Його кляті гроші.
Корал, ти здуріла?
Дівчата, ви не бачите, що бути мертвими — наш єдиний шанс лишитися живими?
Ніхто не повернеться в клуб красти гроші.
Не можна ризикувати.
Ми не повернемося в клуб.
Бо ми вкрадемо набагато більше за вміст сейфа.
Щомісяця
Мойзес і Крістіан об'їжджають усі клуби Ромео
і забирають виторг.
Тисячі євро в мішках,
які вони кладуть у фургон
і везуть до Мадейри, де відмивають ці гроші.
Але Мойзес теж не мусить нас побачити.
-Він сказав покинути острів. -Джино.
Мойзеса не буде. Він їде в Африку.
Ти вагітна, ти теж не поїдеш.
А ти поранена, тому також.
Це зроблю я.
І на материку розділимо порівну. Усе просто.
Ні.
Я поїду з тобою.
Це мені більше не болить.
Або їдемо всі, або жодна.
Забрати гроші сьогодні чи завтра?
Що з моїм братом?
Він дзвонив із травмпункту. Покидьки зламали йому носа.
Де моя мама?
Заспокойся.
З мамою все добре.
Я відправив її в будинок для літніх.
У кілерський будинок для літніх.
Буде тобі, Мойзесе.
Я з тобою починав.
Коли ми поховали твого тата, якого ти,
правильно чи ні — у це я не лізу, вбив.
Я зробив тебе партнером.
Моїм другом.
Моїм братом.
Дав тобі пильнувати й відмивати гроші.
І довірив привозити сюди цих дівчат.
Тепер, коли щось сталося не так, ти йдеш.
Хочеш нове життя.
Не знаю, якого біса всі ненавидять своє життя.
Його хочуть змінити всі крім мене.
Я хочу своє старе життя, Мойзесе.
З моїми клубами, моїми шльондрами,
моєю дружиною і моїми друзями.
Ромео, ти нас не змусиш лишитися.
Ми з братом тобі не належимо.
Ти маєш рацію.
Не належите.
Ви з братом — моя довбана сім'я.
Ви моя родина.
А родина не покидає розбиратися з трьома зниклими дівчатами,
розчиненим у кислоті хлопцем і зомбі-електриком.
Вони поховані.
Їх ніхто не знайде.
Ну, про всяк випадок…
ти лишишся зі мною.
Доки термін давності не спливе.
І ти це зробиш для нашої сім'ї.
Щоб ми були всі разом
і в доброму здоров'ї.
Щоб твоя мама знову співала нам різдвяні пісні.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда