EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Hej, vi bliver en nat mere.
Det skulle I have sagt tidligere i dag.
-Hvor mange er I? -Kun tre i nat.
-Samme kreditkort? -Nej, vi betaler kontant.
Din mobil ringer.
Ja, men vi har fri i aften.
-Ind med dig. -Nej.
Ind.
Er det min mor?
Alle ud! Nu!
Hvad fanden fejler du? Du skød vores medhjælper lige i hånden.
Hvad gør vi nu? Han ligger rædselsslagen og bløder i badet.
-Hun gjorde det med vilje. -Nej, det passer ikke. Nej.
Vi skulle skræmme ham, ikke skyde ham!
Jeg troede, han tog pistolen. Det var selvforsvar.
Hvad gør vi nu? Du spildte vores patron.
Undskyld. Pis også.
Vi kan ikke røve nogen uden våben. Ved du det?
Så lader vi være. Sådan!
Vi finder penge et andet sted, eller vi kan få et job.
Lad mig tænke.
Wendy…
Vi var så bange for et normalt liv og for ikke at kunne klare os,
så bange for, livet spyttede os ud igen,
at vi ville røve en vogn fuld af luderkarle.
Ikke for at købe guld og grønne skove.
Bare af ren panik.
Jeg ved, hvor vi finder våben.
Endelig lidt godt nyt.
-Men det er et sært sted. -Hvordan det?
Er det en jagthytte?
En kirkegård.
Du bliver her hos isenkræmmeren, for du skød ham.
Dengang troede jeg, alt kunne lade sig gøre.
Mest fordi jeg troede, Moisés og Christian var langt væk.
Romeo ville sende to nye ud efter pengene.
Det ville være let at overrumple dem.
Men jeg tog fejl.
Det er godt at være sammen igen, ikke?
Det er som at komme hjem.
Så I ved, ingen nærer mishag mod nogen, skal I se, jeg stoler på jer.
I morgen henter I pengene med varevognen.
Som sædvanligt? Til Madeira?
Nej, ikke som sædvanligt.
Tyren og Xuan tager med.
Så er I dobbelt så mange.
Jeg ville ikke involvere nogen uden for inderkredsen,
men jeg må optræne nye folk, hvis nu I svigter mig igen.
Jeg er her … 100 procent.
Men jeg vil lige sige to ting.
For det første er det min bror. Du er min chef.
Og for det andet
har vi gjort masser for dig, og det skylder du os for.
Ikke omvendt!
Kuglen gik lige igennem uden at beskadige senerne.
Der står på nettet, du skal kunne knibe fingrene sammen. Kan du det?
Kan du knibe dem sammen?
Det er min mor, ikke? Tag den, ellers ringer hun til politiet.
-Mor? -Fermín! Hvor er du?
Undskyld, jeg glemte at ringe, mor.
Glemte du det?
Klokken er 22, og du gik kl. 10 for at drikke kaffe.
Jeg er sammen med de venner, du så mig med i butikken.
Vi drak drinks bagefter, og tiden løb fra mig.
-Mor? -Er du sammen med dem?
-Er de der nu? -Ja.
Eller kun en af dem.
Hvem af dem?
Den lyshårede.
Jeg bliver hos hende i nat, så du skal ikke vente oppe på mig.
-Ræk hende telefonen. -Nej. Det kan jeg altså ikke.
Hvad ved du om det? Du har aldrig præsenteret mig for en pige. Kom så.
Goddag.
Hallo. Hvad hedder du?
Wendy.
Wendy, jeg er ked af, jeg kimede jer ned. Jeg var urolig.
Fermín går ikke sådan ud. Ikke som i dag.
Uden at sige, hvor han er, når han er så længe væk.
Ikke at jeg styrer ham.
Han er ude med sine venner, og det kan godt blive sent.
Kan du lide ris?
Ja.
Jeg laver paella om søndagen.
Du må gerne komme og spise med.
Ja, mange tak.
Vi er nødt til at gå nu.
Tjeneren siger, vores bord er klar.
-Jeg elsker dig. -Farvel…
Godaften.
Hvad vil du?
Jeg glemte at sige, vi ikke har skiftet lagner og håndklæder.
I ville ikke forstyrres.
Det var dumt. Vi glemte at fjerne skiltet.
Der er også en flaske vand og snacks.
Tak.
Jeg kan godt bede dem gøre rent på værelset … nu.
Ellers tak.
Ikke alle mænd, der knalder ludere, er ens.
Selvfølgelig er der klichéer.
Tænk selv efter. Hver dag kom der 100-200 mænd på bordellet.
De var jo ikke alle sammen røvhuller.
Nogle af dem var rare.
Generte.
Kærlige.
Nogle af dem følte skyld.
Andre ville bare sludre.
Nogle ville se på.
Andre havde ingen andre end luderne. Eller også ville de ikke.
Nogle undgik romantik, kærester, koner…
Og nogle var voldelige.
Men alle havde én ting til fælles.
De søgte tilflugt på bordellet.
Det er underligt, at vores fængsel befriede dem
og lod dem gemme sig fra hverdagen.
Eller som med oberst Espinosa
gemte de sig fra døden.
Velkommen, oberst.
I aften er Club Las Novias din.
Her gælder alle kærlighedens kneb. Ligesom i krig.
Obersten var pensioneret og elskede tre ting.
-Hæren. -Længe leve Spanien!
-Spanien.
Og Gina.
Da de sagde, kemoen ikke virkede mere,
var der ingen smalle steder til hans afskedsfest.
Nej, Gina.
Jeg frygter ikke døden.
Men at gå på pension var som at være levende begravet.
Jeg sad derhjemme hos konen eller handlede ind…
Derfor er jeg her og ikke der.
Jeg købte to hunde.
Havde køkkenhaven…
Jeg gik i madklub.
Jeg samlede på våben.
Men … er det ægte våben?
Ja da. Jeg har stadig min våbenlicens.
Jeg købte sjældne våben for en formue.
Fra 2. verdenskrig.
Skal dine børn så arve dem?
Ejendomsmægleren og bygningsingeniøren? Nej.
De vil ikke værdsætte dem.
Kom og se.
Dine venner købte hele klubben til dig i aften.
Det der med dødsstrafsfangers sidste måltid, ikke?
Selv hummer glider ikke rigtigt ned.
Selvom det er lækkert, er det ikke det, de vil have.
Hvad vil du så have?
Hvad med en spiller?
Skal vi gå en tur på stranden?
Christian.
Du kommer med mig.
Hvorhen?
Vent og se.
En lille velkomstgave.
Sid foran.
Tyren skulle nødig føle sig som chauffør.
-Er du bange for at dø, Coral? -Nej.
Det er man kun, når nogen holder af en.
Familie, et barn, en elsker…
Så jeg frygter intet.
Min familie i Cuba er ligeglade med, om jeg dør.
Og barnet ville aldrig savne mig.
Og Moisés?
Du var så sær i går, da du sagde farvel til ham.
Faldt du for ham?
For en, der bortfører kvinder og tjener penge på deres voldtægt?
Selvfølgelig ikke!
Han sagde, vi aldrig ville ses igen.
Gæt, hvad jeg sagde?
"Det håber jeg ikke."
Lorteafsked, ikke?
Et sidste skub?
Flyt dig lige.
Pas på.
Der er ingen våben.
Men…
Han sagde, han skulle begraves med dem.
Chips?
Jeg duer ikke til at tale med piger.
Men ludere er anderledes.
Der skal man ikke være rar, noget særligt eller sjov.
Alt er så let.
Så da du sagde nej…
Da du så på mig med afsky…
…gik jeg grassat.
Det sårede mig.
Sårede det dig?
Hvor ufølsomt af mig.
Tilgiv mig, Fermín.
Jeg glemte, jeg ingen rettigheder har som luder.
-Det er altså ikke det. -Jo, det er.
Jo, det er.
Jeg glemte det for en stund,
og jeg begyndte at danse … og drikke med mine veninder.
Jeg glemte det hele lidt.
Indtil du var der…
…og mindede mig om aldrig at glemme det.
Skaf liget af vejen.
Jeg rydder op.
Hvor skal vi hen?
Gå så.
Der.
Der er din far begravet.
Det er over 20 år siden.
Det regnede. Det var det første ulovlige, jeg gjorde.
Jeg gjorde det for dig og din bror.
-Moisés, her! -Hjælp mig!
Jeg kommer.
Jeg har jeres mor og kan gøre alt muligt, som jeg ikke har lyst til.
Hér ville jeg minde dig om, hvem du er.
Og at jeg blev den, jeg er, da jeg begravede jeres far.
Jeg vil bare leve et normalt liv.
Det ville jeg også gerne have gjort.
Men jeg havde intet valg.
Det er ikke fair, du har et valg, når jeg ikke havde et, vel?
Du bliver der.
Christian,
når alle løse ender er kringlet, rejser vi alle sammen.
Men ikke endnu. Vi kan ikke bare forlade skuden.
Det kan du vel nok forstå?
Hvordan fanden kan du sige, jeg ikke er familie?
Det er en underlig kiste.
Den er virkelig dyb.
Hvad laver du?
Hjælp mig.
Hvad?
Bingo!
Har du nogensinde besøgt fars grav?
Nej.
Vi holder ud lidt længere.
-Os alle tre, som altid. -"Os alle tre" findes ikke.
Jeg har en plan om at komme af med Romeo.
Hvad for en plan?
Vi stjæler vognen med pengene.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen