EN NETFLIX-SERIE
Gå.
Jeg lukker døren.
Hvorfor tar vi ham med?
For om han prater med Romeo, så kommer han.
Så han blir med oss til vi er vekk.
De finner ham senere. Kom.
Fortsett.
Gå.
Venstre.
Snu.
Vi trenger en blåselampe med termisk lanse.
-Får jeg prøve? -Vær så god, gjør-det-selv-mann.
Det er så varmt!
Hvem skulle trodd at vi ville se hverandre igjen?
Trodde du var i Namibia.
Sånn er det. Ingen av oss rakk reisen vår.
Coral, du må slippe meg… Ellers vil Romeo drepe broren min.
Vær så snill, Coral.
Faen.
La oss telle.
10 000 til.
Jenter, vi har…
…4 312 000 euro!
Hva er planen?
Vi må forlate øya med én gang. Romeo ser etter pengene sine.
Ferga til Cádiz drar 12.
Skal vi ta pengene i varebilen?
Frontruta er knust. Vi kommer ikke gjennom tollen.
Vi stjeler en diskré bil, og det er det.
Skal vi bare leie en bil?
Jeg har førerkortet i lommeboka.
Jeg leier den med deg.
Gina, kle på deg. Du kjører oss. Så kvitter vi oss med varebilen.
Coral, bli her og pass på Moisés.
Vi ringer når vi er ved kaia. Møtes der.
Hvordan kommer hun seg dit? Med taxi?
-Det er en bil utenfor. Vi prøver den. -Bra, Fermín!
Vi er så nær.
Så nær.
Bilen funker.
-Dere kan starte den med ledningene. -Flott.
Jeg tar pengene. Dere kan ikke gå rundt med millioner.
Hent et håndkle. Han lager flekker på møblene.
Jeg har mistet mye blod, Romeo.
Jeg må på sykehus.
Slapp av, det er ikke alvorlig.
Det er et utgangssår. Og vi har ting å prate om.
Hvor er Moisés?
Jeg vet ikke.
Ring ham.
Hallo, du har kommet til talepostkassen…
Du kidnappet vår mor, Romeo.
En syk, gammel kvinne.
Hva forventet du?
Du lot oss ikke prate med henne.
Jeg vet ikke hvor hun er.
Du vil vite hvor moren din er, og jeg vil vite hvor pengene mine er.
Vi ble ranet.
Det vil høres rart ut, Romeo.
Jeg vet da faen hvordan det skjedde.
Men jeg tror det er de tre horene vi begravde.
Ja, jeg trodde også de var døde.
Men jeg så en tatovering på en av armene.
Jeg sverger det var Wendy.
Det var Wendy.
Å komme tilbake fra de døde er ikke noe som skjer hver dag.
Det er naturlig at Romeo ble tatt på senga.
Da han fant ut jeg levde,
følte han det samme som første gang han trodde jeg var død.
I det øyeblikket var han redd.
Og likevel så begravde han meg levende.
Det er greia med giftige forhold.
Du blir besatt av personen som du vil skal være død.
Men at jeg skulle komme tilbake etter at han hadde sørget meg, forventet han ikke.
Og da fikk han vertigo.
Den samme vertigoen jeg kjente da jeg lå på alle de pengene
og skjønte at badekaret inneholdt min frihet, men også min undergang.
For Romeo ville jage meg for alltid for at jeg tok pengene hans.
Men mest fordi jeg fortsatt levde.
Da så jeg at eneste måten å stoppe ham fra å finne det ut på,
var å drepe Moisés.
Sjekk om bilen er under betongen.
Jeg vil leie en stor bil.
Med stort bagasjerom.
Den største dere har. Med total forsikring.
Sikker på at du kan kjøre?
Det viktigste er at jeg kan klemme fingrene.
Kan vi betale i kontanter, vær så snill?
Dette er farvel.
Jeg har noe til deg.
Du fortjente også dette.
-Hvor skal jeg dra? -Hjem, Fermín.
Du må tilbake.
Du har også fortjent frihet.
Gå, da.
Si til moren din at jeg ikke kan komme på middag på søndag.
Hun blir så skuffet.
Hun hadde likt deg.
Moren min, altså.
Jeg vet ikke. Om du og jeg møttes et annet sted…
Hvem vet?
Ingenting hadde skjedd, Fermín.
Vi begynte rart.
Jeg oppførte meg dårlig, Wendy.
Å være med deg, endret meg.
Kanskje vi kunne dratt på kino.
Du låste meg inne.
Du kvalte meg med beltet ditt. Du puttet 50 euro i munnen min.
Er det "å begynne rart"?
Hør her, Fermín.
Da jeg skjøt deg…
…så ville jeg drepe deg.
Seriøst.
Kulen var ikke bare ment til hånden din.
Kulen var for det foraktelige…
…fordervede mennesket foran meg.
Men da jeg så deg i badekaret, gjennomvåt med blod…
…som så på meg…
…skrekkslagen.
Da innså jeg hvem jeg ikke vil være.
Om du har endret deg, så bra for deg.
For meg…
…så er det hatet borte.
Unnskyld for det jeg gjorde.
Farvel.
-Hva om han går til politiet? -Han gjør ikke det.
Han drepte en mann, skadet en annen og stjal millioner av an hallik.
Det jeg følte for Coral, var det eneste rene i mitt liv.
Du og broren din gjorde det til søppel.
Ja?
-Hva? -Det var Xuan.
Han sier at det i bilen…
…bare er liket til elektrikeren.
Det er ingen tegn til jentene.
Det gir oss to muligheter.
A, jentene rømte på egen hånd
ved å grave seg gjennom fem kubikkmeter med betong.
Eller B,
din bror…
…gravde dem opp.
Kom igjen, hvilken velger du?
A eller B?
Jeg vet ikke.
Han vet ikke.
Men dere er siamesiske tvillinger. Dere gjør alt sammen.
Nei, faktisk…
…så gjør du som han sier.
Hva faen snakker du om?
Christian, jeg hater å måtte si det…
…men ditt forhold til Moisés…
…er giftig.
Han hindrer deg…
…i å kjenne deg selv.
Eller ennå verre, i å vite hvem du skal være.
En eventyrer… som skal til Namibia?
Eller en leiemorder som løser opp folk i syre.
Og det fins bare ett ord for en som det.
Katastrofe.
For du kunne dratt alene.
Men igjen,
en avhengig parasitt kan ikke ta avgjørelser.
Det er det som skjer når du vokser opp uten en far.
Ungen blir ødelagt.
Hvor faen er moren min?
Romeo.
Ta det med ro.
Moren din hviler.
La oss gå til henne.
Coral, du må slippe meg.
Vi ranet Romeo…
…da dere ranet oss.
Høres ut som en såpeopera.
-Hvorfor ville dere rane Romeo? -Han kidnappet moren vår.
Så vi ikke skulle dra. Vi skulle bytte pengene inn mot henne.
Wow. Den store stygge ulven kidnappet besta.
Situasjonen til moren min er tragisk.
Romeo vet vi skulle rane ham.
Vi er så rævkjørt.
Forstår du?
Nei.
For det er vi som alltid er rævkjørt.
Deres situasjon er bare en brødrekrangel.
Rare brødre.
Det er over.
Husker du da du fortalte om mannen din?
Giftig kjærlighet er sånn.
Jeg var stolt over alt jeg hadde sluttet å gjøre.
Gå med sminke eller vise utringning eller gå ut med venner…
Jeg trodde jeg var med den gode. Mitt livs kjærlighet.
Mamma sa alltid at jeg måtte "vente på den gode".
Det er rart, for man blir bedt om å sammenligne.
Alt.
Hårfargen som kler deg, jobben du liker mest,
TV-serien du vil se på…
Men ikke dette.
Når du tror du har møtt den rette, gjør du alt for å få det til å gå.
Selv om du må grave dypere hver dag.
Til slutt er du i et så dypt hull at du ikke ser noen ting.
Du ødelegger livet ditt, og det er greit for deg.
Så blir det vane.
Som å røyke.
Eller trene.
Jeg fikk for vane å skylde Romeo livet.
Faren min var en jævel som slo moren min.
Som vanlig kom han hjem full en dag.
Han hoppet på moren min som et beist.
Og jeg drepte ham.
Jeg var bare femten.
Romeo spurte ingenting. Han hjalp meg å begrave ham.
Og han tok oss inn.
Meg, broren min og moren min.
Hvem var jeg til å si at han gjorde rett eller galt?
Det er sånn du ender opp på bunnen av en drittkjede.
Du skjønte det for to år siden, og jeg skjønte det i går.
Det er den eneste forskjellen på oss.
Sikkert. Vi er sjelevenner, du og jeg.
Nei… Bare avskum som tiltrekker seg avskum.
Nei, vennen. Nei.
Jeg har bare ødelagt mitt eget liv.
Men du…
Hvor mange kvinner har du ødelagt?
Tre hundre? Fire hundre?
Du går gjennom livet med det speidersmilet
og ser ut som du har vært på stranda.
Men du har begravd en jente i ørkenen.
Du er det dypeste mørket jeg har møtt i mitt liv…
…i en smilende julenissemaske.
Kanskje derfor jeg blir dratt mot deg. For akkurat nå kunne jeg bare kysset deg.
Eller knullet deg.
Ja. Jeg bryr meg ikke om sex, men med deg gjør jeg det.
Kan du tenke deg?
Vi hadde vært et så bra par.
Men du er en så ekkel jævel…
…at jeg ikke kan utstå deg.
Nesten så mye som jeg ikke kan utstå meg.
Og det er en god del.
Hun var moren min.
Hun var syk, din jævel.
Hun hadde alzheimers.
Du må være en kujon for å se din mor lide og ikke gjøre noe.
Den kvinnen hadde fem klare minutter om dagen.
Og 23 timer og 55 minutter med vrangforestillinger.
Ingen fortjener å leve sånn. Derfor frigjorde jeg henne.
Jeg måtte bare gi henne et glass brus med pentobarbital.
Hun drakk det med et strå, sittende i stolen.
Og hun sovnet inn.
Om vi alle bare kunne fått en sånn avslutning.
Nå skal du og jeg til stedet der ranet skjedde.
Nei.
Jeg kan ikke dra noe sted, Romeo.
Jo, det kan du.
Og du skal si nøyaktig hvor Moisés dro med jentene.
Jeg er ikke sterk nok.
Jeg dør, jeg sverger.
-Vær så snill… -Rolig. Jeg sa det var et rent sår.
Vi stifter det igjen senere.
Mannebein, ta ham. Gi ham et håndkle til.
Og en kaffe til å klarne hodet.
-Fergen kaster loss. -Vi kan ikke dra uten Coral.
Hva om hun ikke rekker det?
Hva om Moisés rømte og dro til Romeo, og de er der?
Om vi drar tilbake, dreper de oss.
Den fergen er vår frihet.
For et vidunderlig farvel, Moi.
Våre minner blir bare bedre.
Husker du historien om narkisen og halliken?
Nå lager de kanskje en film i stedet for en realityserie om oss.
Giftig og kåt.
Vet du hva?
Du må være forelsket i meg.
Det er den andre gangen du lar meg leve og ikke dø.
Du er det dypeste mørket jeg har møtt i mitt liv.
Du er en avskyelig jævel. Du aner ikke hvor mye jeg hater deg.
Christian!
Det er andre gang du lar meg leve og ikke dø.
Du er tilbake.
Du har rett om nesten alt.
Jeg skulle ikke reddet deg fra det hullet.
Vi er giftige for hverandre.
Og jeg er en jævel.
Men vet du hva? Jeg var fornøyd med å være en nådeløs jævel.
Helt til jeg begynte å høre på deg.
Det var da problemene startet. Dine jævla spørsmål.
Din jævla moralske samvittighet.
Men det er over nå.
Du gjør det ikke.
Ta den, din kødd.
Fy faen!
-Han er vekk. Han gjemmer seg. -Kom.
Coral.
Den jævelen!
Jeg visste vi ikke skulle tatt med oss Moisés. Kom, Coral.
Han gjemmer seg et sted. Kom igjen.
Gina, hent bilen. Vi drar nå.
Coral!
Hvor dro broren din med jentene?
Jeg vet ikke.
Jeg sverger, jeg vet ikke.
Jeg må på sykehuset.
Slapp av, vi drar snart. Men la oss prøve å huske.
Mannebein, hvor er dere?
Vi måtte ligge der, med ansiktet ned, vi fire.
Xuan lå der.
Jeg lå her.
Moisés lå her, og Christian lå der.
Ok, legg deg ned.
Legg deg ned der.
Der.
Jeg vil få et overblikk over åstedet.
Romeo.
Kjør meg på sykehuset.
Vær så snill.
Jeg kjører ikke deg.
Beklager.
Du er min brors bror.
Men jeg var glad i deg.
Moisés og jeg var ett.
Sammenvokst ved hofta.
Og så ble du med og lagde kvalm mellom oss, og rev oss fra hverandre.
Det er derfor jeg må dra.
Stopp, Coral. Vi må komme oss ut! Dette er over.
Vi har pengene. Vi er fri.
Med mindre den jævelen dør, er det aldri over.
Det er temperert glass, Coral!
Det er skuddsikkert.
Coral.
Det er over.
Slutt å ødelegge for deg selv. Slutt å se etter trøbbel.
La det være over, Coral.
Se inn i fremtiden.
Hør på meg.
For å starte et nytt liv…
…må vi gjøre det i fred.
Uten all denne dritten på skuldrene. Kom igjen.
Kom. Vær så snill.
Noen ganger er det umulig å komme ut av et giftig forhold.
Selv om du vet det koster deg livet,
er du så hekta at du ikke kan gjøre noe.
Men den dagen…
…gjorde jeg det.
-Romeo? -Moisés.
Ranerne drepte broren din.
Jeg er med Mannebein.
Han sier de skjøt ham, og han blødde ut på veien.
Det var ingenting vi kunne gjøre.
Det jeg ikke visste, var at ved å rømme,
så kastet jeg Moisés inn i et annet forhold.
Ett som var mye mer skadelig og giftig det enn vårt var.
Det han hadde til Romeo.
Hva har vi gjort med vårt liv, Romeo?
Jeg kidnappet din mor.
Du stjal mine penger på grunn av tvilen
og spliden som Coral sådde mellom oss. Jeg vet du fikk dem ut av betongen.
Og jeg hadde gjort det samme.
Men jeg var fortært av naget
som de jævla tispene sådde imellom oss.
De fikk oss til å tro at de var gode, og at vi var horebukker.
Og nå er Christian død.
Han er død.
Og vi har tapt.
Vi har tapt kampen.
Men ikke krigen.
Tekst: Ekaterina Pliassova