SERIÁL NETFLIX
Navážu tam, kde jsme minule skončili.
Svýho mrtvýho bratra jsem zakopal v poušti jako psa.
Hned vedle otce.
Nechal jsem ho tam z prostýho důvodu.
Dokud lidi nevědí, že jste mrtví, na nic se nevyptávají.
I když to není zrovna důstojný odchod do nebe.
V tu chvíli jsem zatoužil vidět svoji matku,
kterou, jak si jistě pamatujete, Romeo unesl.
Chci vidět mámu.
Jasně.
Bylo úlevný jí říct, že je Christian mrtvý.
Slyšel jsem, jak dýchá, a myslel jsem si, že je stabilizovaná a že jen odpočívá.
Nevěděl jsem, že ji předtím Romeo zabil a narval ji do mrazáku
a teď ji jen rozmrazil, abych se jí mohl vyplakat na rameni.
Pár dní nato mi oznámil, že v domově zemřela.
A já mu věřil.
Neměl jsem ani tušení, jak mi ta dvě úmrtí změní život.
Fakt, že jsem neznal skutečnou pravdu, mi dovolil se s Romeem znovu sblížit.
Člověk, který mi vyvraždil rodinu, mě přijal do tý svý.
Místo kurev po striptýzech jsem teď vozil jeho dcery do školy.
Chci, aby ses teď v klubu chvíli neukazoval.
Musíš to všechno zpracovat.
Co mám teda dělat?
Vezmi si dovolenou.
Zajdi si do restaurace.
Projeď se na kole.
Přečti si knížku.
Co já kurva vím.
Zasloužíme si trochu odpočinku.
Knížku?
Hele, jednu věc ti…
Konečně jsem si užíval dokonalou životní idylku.
S psychopatem, co mi zamordoval mámu.
To tajemství mělo ale jako časovaná bomba bouchnout až o pár měsíců později.
Zatím jsme rybařili, užívali si snídaně a zpívali si jako ve vánočním filmu.
A hledali tři ženský, který nám zničily život
a o kterých jsme měli brzy zjistit,
že jsou od nás vzdálený jen 1 854 kilometrů.
A že si taky užívají novej život.
Tak to je ten dům.
Nic lepšího jsem nenašla.
Mně se líbí. Je nádhernej.
A nejen to, Gino.
Jsme hned vedle civilní stráže.
Tady nás hledat nebudou.
I my jsme si zařizovaly život na časovaný bombě,
co měla brzy bouchnout.
Obraly jsme svýho pasáka o čtyři melouny.
To se jen tak neodpouští.
Polovinu bych schovala uvnitř a polovinu někde venku.
Pro jistotu.
Otevřely jsme si pekárnu, abychom to měly kde přeprat.
Ze šlapek, co jen tak živořily, se staly pekařky.
Místo nočních šicht jsme si užívaly dny plný slunce a mojita.
Místo života pod zámkem jsme se proháněly po moři.
Takže nějakej románek s instruktorem potápění
byl jen otázkou času.
Tak co, Gino? Je to lepší?
Ani ne.
To nic. Mořská nemoc je u začátečníků normální.
- Za chvíli to přejde. Uvidíš. - To si nemyslím.
Jsem těhotná. Jsem v pátým měsíci.
A víš, že se jako těhotná nesmíš potápět?
Jo, já to vím. Jako těhotná nesmím dělat spoustu věcí.
Třeba nechat se pohřbít pod betonovým panelem.
Tak v klidu odpočívej, jo?
Seš v pohodě, Toni?
Stalo se něco?
No, víš, flirtovali jsme spolu.
Netušil jsem, že čekáš dítě. Nejspíš máš přítele nebo manžela.
Omlouvám se.
Kdepak. Nikoho nemám.
Aha.
Takže to dítě bude mít dvě matky? Nebo tři?
Když se to tak vezme, tak vlastně jo.
Řekněme, že otec existuje, jen s námi už není.
Patří do minulosti.
Taky mám za sebou vztah, co patří do minulosti.
- Povídej. - V žádným případě. Nechci tě nudit.
To rozhodně nebudeš. Miluju milostný příběhy. Pojď.
No tak.
Ženil jsem se ve 33. Myslel jsem, že s životní láskou.
Poznali jsme se v Sanfermines. Pozval jsem ji na výlet do Almerie.
To je romantický.
Ona řekla ano. Prostě jen tak. A jela se mnou.
To bylo jedinkrát, co jsem viděl v jejích očích nadšení.
Proč? Co se stalo?
Byl jsem do ní blázen. Úplně jsem ztratil rozum.
Vždycky jsem vymyslel nějaký plán a ona souhlasila, ale jen tak napůl.
Myslel jsem, že je šťastná, jen to jako Baskyčka nedává najevo.
Jenže to byl omyl. Prostě nebyla zamilovaná.
Taky jsem měla pár vztahů,
co nestály za potlesk ani za oslavu a vlastně ani za řeč.
Ale snažila jsem se.
Zkoušela jsem to všelijak.
Nakonec, jak vidíš, jsem skončila jako svobodná matka.
V lásce se člověk nemá snažit. Prostě musíš najít toho pravýho.
No teda.
No tak jo.
Další Ginin románek nás nijak nepřekvapil.
Ale když to její svérázný pojetí novýho začátku viděla Wendy,
rozhodla se udělat rázný krok i ona.
S holčinou od benzínový pumpy.
Začala tankovat častějc, jen aby ji zase viděla.
Pak ovšem musela ten benzín rychle vyjezdit.
A tak lítala po všech možnejch cestách po městě i kolem.
Jelikož to ale vždycky trvalo moc dlouho, našla si nakonec rychlejší způsob.
Až se to jednoho dne, po natankování 175 litrů 95oktanovýho benzínu,
Wendy konečně vyplatilo.
Co kdybych se tě zeptala, kdy končíš?
Proč jako?
Že bych tě vyzvedla a vzala na projížďku na motorce.
Mám přítelkyni.
A?
Taky jsem myslela, že je budu žrát až do smrti.
A vidíš.
Jo.
Hej.
Končím v sedm.
Tak co? Líbí se ti tady?
Je odsud daleko do města.
Ale je tu hezky.
Bojíš se, že by nás někdo uviděl.
No, mám holku. Nechci, aby to špatně pochopila.
Lidi toho hodně namluví.
Chtěla jsem se s tebou jen projet a víc tě poznat.
Nikoho tu neznám.
Jasně. Tak fajn. Tak já nevím…
- Co bys o mně chtěla vědět? - Nevím. Nic konkrétního.
Co celý dny děláš?
Jasně. Takže…
V úterý musím bejt v pozoru, to k nám zajíždí cisterna.
Hlídám, aby nikdo neparkoval u nádrží.
Přiváží totiž 20 000 litrů benzínu.
Vždycky se najde nějakej chytrák, co se tam postaví.
Taky musím kontrolovat vodu v kbelících na umývání předních skel.
Jinak začne někdo vyšilovat:
„Hej, holčičko, není tu žádná voda.“
Nesnáším, když mi říkají „holčičko“.
Ale nejvíc času trávím přemýšlením o tom, co budu dělat v den volna.
Šetřím si volno na výlet do Madridu.
Tady na maloměstě je totiž dost mrtvo.
Sice mrtvo, ale…
moc hezky.
A co ty? Co teď plánuješ?
Nic.
Já už neplánuju. Vzdala jsem to.
Jak to?
Měla jsem holku.
A když mě opustila…
dávala jsem to za vinu svým plánům.
Protože právě kvůli nim jsem se občas dostávala do průserů.
Ze kterých bylo těžký se vylízat.
Ale mýlila jsem se.
Nebylo to kvůli plánům.
Někdy člověk
žije v iluzi
a může se přetrhnout,
aby dostal, co chce.
Ať to stojí, co to stojí.
A teď?
Teď už se za ničím neženu.
Počkám si, až se věci stanou samy.
I já jsem se snažila dělat si plány.
Abych byla co nejspokojenější a abych zapomněla na minulost.
Jenže s každým nadcházejícím večerem se ve mně probouzely noční můry.
V noci na mě všechno začalo doléhat.
Měla jsem stažený plíce a vzduch v nich vážil snad 100 tun.
Hrudník se mi propadal hluboko do matrace.
Nemohla jsem dýchat.
Nemohla jsem spát.
Nesnesla jsem to noční ticho.
Zatímco Wendy s Ginou rostly, já se řítila do propasti.
Ale nebyla jsem sama, koho tížila minulost.
Minulost a ta věc, o který Moisés nevěděl.
Co ty, Tattoo? Rozhodl ses mi vypít všechno pivo?
I víc, než se tě dočká.
Loudáš se jako hlemýžď.
Tattoo.
Ty prevíte jeden.
Nevěděl jsem, že jste s Moisésem kámoši.
Párkrát jsme spolu zachlastali.
Můžu dál?
Jak se máte, holky?
Tady je ale bordel.
Vím, že jste to už probíraly.
Takže už asi všechny víte,
jaká tragédie se v našem klubu před třemi měsíci odehrála.
Všechno vám vysvětlím.
Christian nešťastnou náhodou proletěl dveřmi.
Navíc jsme podcenili ta střelná zranění, co mu ty děvky způsobily.
Pak je tu smrt Moisésovy matky.
Tam jsme se společně rozhodli pro eutanazii,
abychom ji zbavili utrpení, které bylo kvůli její nemoci nesnesitelný.
Otřesný.
Celá situace je dost nepříjemná.
Hlavně pro mě.
Chci na všechno zapomenout.
A proto tu z vás, která si bude pouštět hubu na špacír,
rozčtvrtím.
Ji a dva členy její rodiny.
Váš osud je ve vašich rukou.
A abych vám dokázal, že chci minulost opravdu hodit za hlavu,
zavedu v klubu novoty, včetně lepších pracovních podmínek.
Pojďte blíž.
Pojďte.
Ode dneška v tomto klubu nebudou pracovat nevolnice,
ale zaměstnankyně.
Odpracujete si svý, splatíte dluhy a budete volný.
Všichni mluví o obchodu se sexem.
Dokonce jsem si to našel na Wikipedii, protože nechci, aby mě z toho obvinili.
Už se nemusíte bát žádnýho vyhrožování
ani srážek ze mzdy nebo zvyšování dluhu.
Jakože už nám nebudeš účtovat make-up?
- Ani kondomy? - Ani spodní prádlo?
- Ne. - A jak to chceš udělat?
Vyjednáme si ceny. Jako v obchodě.
Mám jedinou podmínku.
Budete mlčet.
Souhlasíte?
Tak jo, holky. Vzhůru do práce.
Nahoďte sex-appeal a úsměv.
Tak šup!
Dnes vám začíná nový život!
Tattoo, ty počkej.
Přemýšlel jsem
o jedný věci.
To tvoje vysedávání s Moisésem,
to vaše vtipkování a popíjení…
Nemohl jsi mu náhodou omylem něco pustit
ohledně smrti jeho bráchy?
Jasně že ne, Romeo. Ty mi snad nedůvěřuješ?
Nedůvěřuju lidem, co chlastají.
Protože moc mluví.
Kdybys mi řekl:
„Hele, šéfe, dávám poslední drink a s chlastem končím,“ to by byla jiná.
Zkus se do mě vžít.
Onehdá jste šli jíst do baru na pláži a přišli jste zlití jak hovada.
Jak se asi cítím?
Příšerně. Cítím se příšerně.
Protože mám strach, že se u třetího panáku whisky rozkecáš.
Hele, Romeo, při vší úctě si myslím, že to maličko přeháníš.
Myslíš?
Jo. Jedna věc je bejt šéfem a druhá říkat lidem, s kým můžou chlastat.
Do toho mi nekecal ani můj fotr. Nikdy.
Nejseš žádnej papež, ale jen obyčejnej šéf, nemyslíš?
Ty vole!
Tak teď jsi mě dostal, ty vole!
Prej nejsem žádnej papež.
Ty vole.
Jasně, fajn.
Tak teď s tebou budu mluvit jako šéf. A o práci.
Jedeš na Kubu. Právě jsem tě povýšil.
Pomůžeš Juliánovi najít ty tři cour.
- Já nemůžu jet na Kubu, Romeo. - Ne? Proč ne?
Zrovna jsem se nastěhoval k Marisol.
Chápu. Potřebuješ zajímavější nabídku.
Ztrojnásobím ti plat a…
Tady máš 25 000 eur na osobní výdaje.
- Vážně? - Jistě.
No kurva. Co teď řeknu Marisol? Myslí si, že jsem obchodní zástupce.
Jsi obchodní zástupce firmy, co má zájmy na Kubě.
Odjíždíš už dnes, tak jí zavolej.
Chci ten hovor slyšet. Šup.
Rychle. Zavolej jí.
Ahoj, Marisol.
Volám z práce. Právě mě povýšili.
Kolega to nezvládá, musím odjet do zahraničí.
Jo. Poslouchej, odjíždím už dnes.
Nevím. Na pár měsíců.
Hele…
Marisol, poslouchej… Taky jsem netušil, že někam pojedu.
Zavěsila.
Já ti dám papeže, ty hajzle!
Teď už neřekneš ani slovo, zmrde!
Kurva, to je nechutný.
Řízku.
Přines k holkám do pokoje čistou košili.
A vezmi i vercajk. Máme tu nějakou prácičku.
Jen klid.
Neplýtvej energií.
Tady se budeš mít jako v bavlnce.
Bude to moc fajn. Uvidíš.
Výborně. Dobrá práce, Řízku.
Jsi umělec.
Tak pojďme.
Dny ubíhaly a s nimi i probdělý noci.
Až se po třech měsících stalo něco, co znovu obrátilo všechno naruby.
A poslalo nás na scestí.
Zlato.
Jak to, že seš tak brzo vzhůru?
Už se mi nechtělo spát.
Chtěla jsem ti říct, že Toni dnes přivede kamaráda.
Má s tebou hodně společnýho.
Se mnou?
Jo, jmenuje se Pau.
Pau.
Stalo se to při nedělní grilovačce,
když jsme se pouštěli do jídla.
- Hot dogy. - Jasně, hot dogy.
Tohle se má dělat v soukromí, ale já se toho nebojím.
I když v tom nejsem úplně zběhlý.
Každopádně ti chci, ještě než porodíš, nabídnout společný bydlení.
To je teprve plán A.
Plán B bude znít asi trochu bláznivě, jelikož jsme spolu jen krátce.
Chtěl bych si tě vzít za ženu.
Skočím si do kuchyně pro vodu.
Nějak mi klesl tlak.
Hned jsem zpátky.
Gino.
Nevnímej to prosím tak, že využívám situace.
Vím, že dítě vztah nedělá.
Ale chci u toho být, až se to narodí.
Vždyť o tom dítěti nic nevíš, Toni.
Nevíš nic o mý minulosti.
To nevadí. Taky mám minulost. Tak jako všichni.
Ne takovou jako já, Toni.
Toni,
ty nevíš, odkud jsem přišla.
Nic o mně nevíš. Vůbec nevíš, proč tady jsem.
Tak mi to pověz.
Řekni mi to.
Mám syna.
Musela jsem ho nechat na Kubě.
Chtěla jsem mu dopřát lepší život, ale sama jsem tu našla horší.
Tak.
To je ale dobrá zpráva, že máš syna.
Nechceš ho přivézt?
Když řekneš ano, bude z nás rázem velká rodina.
Gino.
Já s tebou chci sdílet budoucnost.
A jestli mám počkat,
tak počkám.
Zapomeň, co jsem tam venku řekl.
Zapomeň na plány A a B.
Co kdybychom zvolili plán C?
Co je plán C?
Nedělní grilovačka.
Ano?
Tyhle Gininy plány na šťastný zítřky měly brzo roztočit kolotoč velkejch změn.
Změn k horšímu.
A spouštěčem byl moment, kdy se rozhodla zavolat svý mámě.
Z jediný telefonní budky, která byla v okruhu deseti kilometrů k dispozici.
Ten telefonát otevřel starou ránu,
ze který se na nás začala valit zhnisaná minulost,
aby nám zničila život.
To jsem já, mami.
Carmen!
Nechci si s tebou povídat.
Chci ti jen říct, že mám prachy a že si vezmu Carlita k sobě do Španělska.
Bála jsem se, že se už nikdy neozveš.
Jak se máš?
Dobře.
Mám se dobře.
Jak se máte vy?
Dobře, zlatíčko.
Zůstali jsme v Remedios.
Tvůj táta tu našel práci.
Vážně?
Ano, holčičko.
A Carlitovi i jeho bratrancům se zase moc daří ve škole.
- Máme se dobře, díkybohu. - To ráda slyším.
Carmen.
Vím, že sis prošla peklem.
Žes to s těmi chlapy neměla lehký.
Nenapadlo mě, že se k tobě budou chovat tak ošklivě.
Dobře víš, že jsme měli potíže, drahoušku.
A ten člověk mi dal peníze na tu tatínkovu záležitost.
Vypadal tak slušně a já nevěděla, co jinýho mám dělat.
Každičký den na tebe myslím, dceruško.
Myslíš, že mi to někdy odpustíš?
Víš co, mami?
Když to všechno klapne,
mohli byste pak za náma s tátou přijet.
Na léto.
Čekám druhý dítě, mami.
Cože?
To je báječná novina!
Za měsíc mám termín.
A mám tady kamaráda.
Vlastně víc než kamaráda.
Je trochu starší a je to dobrodruh.
A je na mě moc hodnej, mami.
Dělá potápěčský kurzy.
Jsme pořád na moři.
Je to vážně dobrej chlap, mami.
Vím to.
Konečně mám pocit, že bude všechno dobrý.
Ach, Carmen.
Jsem moc ráda, že je zase všechno v pořádku.
Jsem za tebe šťastná, zlatíčko.
Seš volná, bábrle.
A bohatá.
A můj vnuk?
Odpoledne se ti vrátí.
Pak už se nikdy neuvidíme.
Co je?
Kde?
Co se děje?
Ještě zavolám.
Moisési.
Máme je.
Jsou u moře v Almerii.
Překlad titulků: Irena Křiváková