EN NETFLIX-SERIE
Vi fortsætter historien fra, hvor vi stoppede.
Da min bror døde, og jeg begravede ham i ørkenen som en køter.
Ved siden af min far.
Der var kløgtigt at efterlade ham der.
Ved ingen, du er død, stiller de heller ikke spørgsmål.
Selvom det så får dig ind i himlen ad bagdøren.
På det tidspunkt ville jeg bare se min mor,
som Romeo havde bortført, hvis du havde glemt det.
Jeg vil se min mor.
Fint.
Det hjalp at sige, at Christian var død.
Jeg hørte maskinerne bippe og tænkte, hun var fredfyldt og nok hvilede.
Dengang vidste jeg jo ikke, at Romeo havde myrdet hende,
proppet hende i en fryser og tøet hende op,
så jeg kunne lette samvittigheden som en tåbelig søn.
Da Romeo nogle dage efter sagde, hun sov ind, troede jeg på ham.
Jeg anede ikke, at de to dødsfald ville ændre mit liv.
Grundet den der manglende information blev Romeo og jeg uadskillelige igen.
Jeg blev en del af en dejlig familie med manden, der dræbte min.
Før kørte jeg ludere til strip-jobs. Nu kørte jeg pigerne i skole.
Bliv væk fra klubben i et stykke tid.
Fordøj alt det, der er sket i dit liv.
Hvad skal jeg så lave?
Du kunne holde ferie.
Tage på restaurant.
Snuppe nogle cykelture.
Læse en god bog.
Hvad fanden ved jeg?
Men vi fortjener lidt fred og ro.
En god bog?
Lad os se engang…
Endelig nød jeg mit eget perfekte liv.
Sammen med psykopaten, der myrdede min mor.
Den hemmelighed tikkede stille videre som en bombe,
der sprang et par måneder senere.
Indtil da fiskede vi og spiste morgenmad og sang, som var det en julefilm.
Og vi ledte efter de tre kvinder, der havde smadret os.
Snart opdagede vi, at de kun var 1.854 kilometer borte.
De havde også et nyt liv.
Der er huset.
-Det bedste, jeg kunne finde. -Jeg er vild med det.
Det er ikke kun det bedste.
Vi har også politiet i baghaven.
Her vil ingen lede efter os.
Vores nye liv havde også en bombe, der før eller siden ville eksplodere.
Vi stjal fire millioner euro fra vores alfons.
Den slags bliver ikke glemt.
Lad os gemme halvdelen i huset og halvdelen udenfor.
For en sikkerheds skyld.
Vi åbnede et bageri i byen for at hvidvaske pengene.
Vi gik fra fallerede ludere til bagerjomfruer.
Fra at arbejde om natten til at nyde solen og drikke mojitos.
Fra at leve som fanger til at sejle på det åbne hav.
Og derfra er der ikke langt til at forelske sig i dykkerinstruktøren.
-Hej, Gina. Har du det bedre? -Nej, ikke helt.
Folk bliver tit søsyge, når de ikke er vant til at sejle.
-Det går hurtigt over. -Det tror jeg altså ikke.
Jeg er gravid. Fem måneder henne.
Du kan jo ikke dykke, når du er gravid.
Det ved jeg. Der er meget, man ikke kan, når man er gravid.
Man kan ikke blive begravet under en cementblok.
Jamen, så se at få hvilet, ikke?
Toni, er du okay?
Er der noget galt?
Altså jeg troede, at vi flirtede.
Jeg vidste ikke, du ventede dig. Du har nok en kæreste eller mand.
Tilgiv mig.
Nej, jeg har ingen kæreste.
Nå.
Er en af dem moderen? Eller dem begge to?
Sådan kan man godt se på det.
Lad os bare sige, der er en far, men han er ude af billedet.
Han hører fortiden til.
Jeg havde også et forhold, der hører fortiden til.
-Fortæl. -Nej, det er kedeligt. Glem det.
Vel er det ej. Jeg elsker kærlighedshistorier. Kom.
Kom nu.
Jeg blev gift som 33-årig. Jeg troede, det var den eneste ene.
Vi mødtes på Sanfermines. Jeg sagde: "Vil du med til Almería?"
Hvor romantisk.
Hun sagde ja. Uden videre. Så hun tog med.
Det var den eneste gang, hun havde begejstring i blikket.
Hvorfor? Hvad skete der?
Jeg var så forelsket. Som en fortabt hundehvalp.
Jeg foreslog en masse,
som hun indvilligede i, men det var halvhjertet.
Jeg troede, at hun nød planerne og var glad.
"Hun er basker og udtrykker sig anderledes."
Men sådan var det ikke. Hun var bare ikke forelsket.
Jeg har også haft forhold, der ikke var noget at råbe hurra for
eller fejre eller værd at fortælle om.
Jeg prøvede virkelig, ikke? Jeg prøvede på alle måder, men…
Som du kan se, endte jeg alligevel som enlig mor.
Kærlighed bør ikke være et slid. Ikke hvis man møder den rigtige.
Pis.
Okay.
Forståeligt nok forelskede Gina sig.
Men da Wendy så, man kan slette sin fortid og i stedet skue fremad,
lod også hun skæbnen råde.
Med pigen fra tanken.
Hun begyndte at komme der tit for at se hende.
Og så måtte hun jo bruge benzinen hurtigere.
Derfor kørte hun rundt og rundt på alle de lokale veje.
Men det tog for lang tid.
Så hun fandt på noget hurtigere.
Og en skønne dag efter 175 liter oktan 95-benzin
fik Wendy endelig jackpot.
Skal jeg spørge, hvad tid du får fri?
Hvorfor?
Så jeg kan hente dig og køre dig en tur på min motorcykel.
Jeg er optaget.
Hvad?
Jeg troede, kassettebånd varede evigt.
Og se bare.
Ja.
Hey.
Jeg får fri kl. 19.
Kan du lide stedet?
Det er langt fra byen.
Her er rart.
Du er bange for at blive set med mig.
Jeg har en kæreste, og hun skal ikke være unødigt urolig.
Folk sladrer så meget.
Jeg inviterede dig på køretur, så vi kunne lære hinanden at kende.
-Jeg har ikke mange venner her. -Ja, fint nok. Men jeg ved ikke…
-Hvad vil du vide om mig? -Ikke noget særligt, tror jeg.
Hvad laver du normalt?
Okay, lad os se…
Om tirsdagen skal jeg være på vagt, for der kommer tankbilen.
Så sørger jeg for, at ingen holder i vejen.
For der er 20.000 liter i en tankvogn. En eller anden nar holder altid i vejen.
Jeg tjekker også, at der er vand i spandene
til at vaske forruderne på bilerne.
Ellers siger nogen altid bare: "Der er ingen vand i spanden, min pige."
Og jeg hader at blive kaldt "pige".
Men det vigtigste og det, jeg bruger mest tid på,
er at tænke på min fridag.
Sparer jeg dage sammen, kan jeg tage til Madrid.
For planer i små byer er små planer.
De er små, men de er…
…virkelig rare.
Hvad med dig? Hvilke planer har du?
Ingen.
Jeg opgav dem, opgav at lægge planer.
Hvorfor?
Jeg havde en kæreste.
Da hun forlod mig…
…troede jeg, det var på grund af planerne.
For man kan komme galt afsted med at prøve at udleve dem, og…
Så er det svært at komme ud af det.
Men det var løgn.
Det var ikke planerne.
Nogle gange
får illusionen og…
…hastværket
for at få, hvad man ønsker sig…
…en til at skyde genvej.
Hvad så nu?
Nu har jeg ikke travlt.
Nu kan jeg vente på, tingene sker.
Jeg prøvede også at lægge planer.
Jeg ville så gerne være lykkelig og lægge fortiden bag mig.
Men hver dag,
når natten faldt på,
begyndte mareridtene.
Når jeg lå i min seng, kom virkeligheden tæt på.
Det var, som om mine lunger blev mast, og luften var tung som bly.
Presset over brystet sendte mig nærmest ned gennem madrassen.
Jeg kunne ikke ånde.
Jeg kunne ikke sove.
Jeg magtede ikke stilheden.
Jeg fik det værre og værre, mens Wendy og Gina trivedes.
Jeg var ikke ene om at være besat af fortiden.
Af fortiden og af at holde sandheden væk fra Moisés.
Hvad så, Tusse? Drikker du alle mine bajere?
Han drikker mere end det, sådan som du smøler.
Du smøler mere end en brud.
Tusse, dit røvhul.
Jeg vidste ikke, du og Moisés var gode venner.
Vi har festet sammen et par gange.
Må jeg komme ind?
Hvad så, tøser?
Se lige, hvor her roder.
Jeg ved, nogle af jer har talt sammen.
Måske har I alle sammen hørt
om de tragedier, der skete her i klubben for tre måneder siden.
Lad mig forklare det hele.
Christian trådte uheldigvis ind gennem døren,
og vi fejlbedømte, at kællingerne virkelig ville skyde ham.
Så døde Moisés mor.
Sammen besluttede vi at ende hendes lidelser,
så hun var befriet for en invaliderende sygdom.
Det var, som I ved, frygteligt.
Frygteligt.
Det er den smertelige sandhed.
Især for mig. Derfor måtte jeg glemme den.
Taler nogen af jer med andre om det, uanset hvem det er…
…parterer jeg jer.
Jer selv
og to medlemmer af jeres familie.
I udstikker selv kursen.
For at vise, at jeg er opsat på at lade fortiden hvile,
vil meget ændre sig på Las Novias. Vi starter med arbejdsforholdene.
Træd nærmere.
Kom.
Her i klubben vil der fra nu af
ikke være snydte kvinder, men medarbejdere.
Passer I jeres arbejde og betaler jeres gæld,
får I jeres frihed.
Alle taler om handel med sexslaver.
Jeg slog det op på Wikipedia, for den slags vil jeg ikke beskyldes for.
Jeg lover, der ikke vanker flere trusler
eller fradrag i jeres løn eller stigninger i, hvad I skylder.
Betyder det, at vi ikke længere skal betale dig for vores sminke?
-Eller kondomerne? -Eller vores lingeri?
-Nej. -Hvad gør du så?
Forhandler priser som i en forretning.
Min eneste betingelse er,
at I holder tand for tunge.
Okay?
Herligt. Kom så i sving med at se sexede ud og smile.
Kom nu!
I dag starter jeres nye liv!
Tusse, vent lige.
Der er noget, jeg har tænkt på.
Du har sludret meget med Moisés.
I har hygget jer over øller og den slags…
Du har vel ikke røbet noget om hans brors tragiske død, vel?
Naturligvis ikke. Hvad? Stoler du ikke på mig?
Jeg stoler ikke på folk, der drikker.
For de taler altid meget.
Hvis du sagde: "Chef, hør her.
Det er min sidste drink. Jeg dropper sprutten,"
var det noget andet. Prøv at sætte dig i mit sted.
Forleden spiste du på strandbaren med Moisés.
I kom stangstive hjem.
Hvad med mig?
Jeg havde det da ad helvede til.
For jeg tænker, du ævler løs efter whisky nummer tre.
Romeo, med al respekt, ikke? Jeg synes, du overreagerer lidt.
Gør jeg?
Ja. Det er fint nok, du er min chef.
Men du bestemmer ikke, hvem jeg ser, eller hvad jeg drikker.
Det bestemte ikke engang min far.
Du roder sgu din rolle som chef sammen med at være paven.
Gør du ikke?
Du er sådan en røv. Der fik du sat mig på plads, din skiderik.
Ja. Paven, for helvede.
Din skiderik.
Okay, fint.
Nu taler jeg til dig som din chef og om dit job.
Du skal til Cuba. Jeg har lige forfremmet dig.
Julián er der for at finde kællingerne.
-Jeg kan ikke tage til Cuba. -Nå? Hvorfor ikke?
Jeg dater Marisol. Vi er flyttet sammen.
Nå, sådan. Du vil have et bedre tilbud.
Jeg tredobler din løn og…
Skide være med det. Her er 25.000 euro til udgifterne.
-Ja? -Klart.
Pis.
Hvad siger jeg til Marisol? Hun tror, jeg er sælger.
Du er sælger i et firma med interesser i Cuba.
Du rejser i dag, så ring lige til hende.
Og jeg vil høre, hvad du siger. Kom.
Ring nu til hende. Kom så.
Hej, Marisol.
Ja, på arbejde. Jeg er blevet forfremmet.
En kollega klokkede i det, så jeg skal til udlandet.
Hør lige. Jeg rejser i dag. Måske et par måneder?
Hør her…
Marisol, hør… Jeg havde heller ikke regnet med at rejse lige nu.
Pis. Hun lagde på.
Paven, dit store røvhul!
Nu siger du ikke et kvæk mere, din lede stodder.
For satan, det er klamt.
Tyr!
Kom med en ren skjorte inde hos pigerne.
Og hent værktøjskassen. Vi skal lige ordne noget.
Slap af.
Spar på kræfterne.
Du får det som blommen i et æg.
Bare vent. Det bliver alle tiders.
Udmærket. Det var flot.
Du er en sand kunstner.
Kom, vi skrider.
Både dagene og de søvnløse nætter gik.
Men tre måneder senere skete der noget, der atter ville ændre alt.
Så vi atter var ramt af ulykker.
Mami.
Hvorfor er du vågen så tidligt?
Jeg var ikke ret træt.
Jeg ville sige, at Toni har en ven med i dag.
-Ja? -Ja.
Han har meget til fælles med dig.
-Med mig? -Ja. Han hedder Pau.
Pau.
Det skete midt i en grillfest på en søndag,
netop som vi skulle til at spise.
-Hotdogs. -Nemlig. Hotdogs.
Måske skulle jeg holde det privat, men jeg er modig.
Jeg har prøvet det før, men glemt hvordan.
Der er stadig tid, før barnet kommer, så jeg vil spørge dig,
om vi skal bo sammen.
Det er plan A, for vi har ikke kendt hinanden længe.
Måske er jeg tosset. Jeg har også en plan B.
Jeg vil nemlig helst giftes med dig.
Jeg henter lige at glas vand i køkkenet. Jeg tror, jeg har lavt blodtryk.
Jeg kommer igen.
Gina.
Du må ikke tro, jeg udnytter situationen.
Et barn gør os ikke til par, men…
Vi to skal være sammen, når barnet er født.
Men du ved intet om mit barn, Toni. Du aner intet om min fortid.
Og hvad så? Jeg har også en fortid. Det har alle.
Ikke som min, Toni.
Toni…
Du ved ikke, hvor jeg kom fra.
Du aner intet om mig, eller hvad jeg laver. Intet.
Så fortæl om det.
Fortæl.
Jeg har en søn.
Jeg måtte efterlade ham i Cuba,
for han skulle have et bedre liv. Men jeg fandt kun et værre.
Sådan er det.
En søn er godt nyt.
Få ham hertil.
Ja. Og siger du ja, kan vi være en stor familie.
Gina…
Jeg vil skabe en fremtid med dig.
Må jeg vente på det, så venter jeg.
Glem alt, jeg sagde til dig derude.
Glem alt om plan A og B.
Vi kan tage plan C.
Hvad er plan C?
Grillfest om søndagen.
Ja?
De lykkelige planer, der rodfæstede sig hos Gina,
ville vende op og ned på alt. Og ikke på den gode måde.
Det skete, netop som hun besluttede at ringe til sin mor
fra den eneste telefonboks, hun fandt, og som lå ti kilometer fra byen.
Den opringning skabte en sprække,
så fortiden kunne snige sig ind i vores liv igen.
Og smadre det.
Det er mig, mami.
-Carmen. -Jeg ringer ikke for at sludre.
Jeg ville sige, jeg har nogle penge.
Jeg vil hente Carlitos hjem til Spanien.
Jeg troede aldrig, jeg ville høre fra dig igen.
Har du det godt?
Alt er fint. Jeg har det fint.
Hvordan har du det?
Fint, min egen. Vi blev i Remedios.
-Din far fandt arbejde her. -Gjorde han?
Ja, min elskede.
Og Carlitos klarer sig så fint i skolen med sine fætre.
-Alle har det heldigvis godt. -Det er godt at høre, mami.
Carmen.
Det har været hæsligt for dig.
Det var svært at være sammen med alle de mænd.
Men jeg troede ikke… Ja, at de ville være så slemme mod dig.
Du ved, hvilke problemer vi altid har haft her, søde.
Og manden gav mig pengene til din far.
Han virkede flink, så jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Men jeg har tænkt på dig hver dag, min egen.
Mon du en skønne dag kan tilgive mig?
Ved du hvad, mami?
Går alting, som det skal,
kan du og far måske også komme?
På sommerferie.
Jeg venter mig igen, mor.
Hvad?
Det var en god nyhed!
Jeg skal føde om en måned.
Og jeg har en ven.
Eller han er mere end en ven.
Han er lidt ældre og eventyrlysten.
Han er så sød mod mig.
Han har et dykkerfirma.
Vi er tit ude at sejle.
Han er en god mand, mor.
Det ved jeg.
Og jeg tror, alt bliver godt fra nu af.
Carmen…
Det er godt at høre, at alt endelig er okay.
Det er jeg glad for, min egen.
Nu er du fri, bedste.
Og rig.
Hvad med mit barnebarn?
Han er hjemme i eftermiddag.
Og vi ser aldrig hinanden igen.
Hvad så?
Hvor?
Hvad sker der?
Jeg ringer tilbage.
Moisés.
Vi fandt dem.
De er ved kysten i Almería.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen