‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אספר לכם את הסיפור מהמקום שהפסקנו.‬
‫ביום שבו אחי מת‬ ‫קברתי אותו במדבר כמו כלב.‬
‫ליד אבא שלי.‬
‫השארתי אותו שם מסיבה פשוטה.‬
‫אם אף אחד לא יודע שאתה מת,‬
‫אף אחד לא שואל שאלות.‬
‫אפילו אם זה מכניס אותך לגן עדן‬ ‫מהדלת האחורית.‬
‫בשלב הזה כל שרציתי היה לראות את אמא שלי,‬
‫שבמקרה ששכחתם, נחטפה בידי רומיאו.‬
‫אני רוצה לראות את אמא שלי.‬
‫כמובן.‬
‫כשאמרתי לה שכריסטיאן מת זה שיפר את הרגשתי.‬
‫וכששמעתי את סימני החיים שלה‬ ‫זה גרם לי לחשוב‬
‫שהיא זכתה לשלווה ונחה עכשיו.‬
‫כמובן שבשלב הזה לא ידעתי שרומיאו רצח אותה,‬
‫דחף אותה לתוך מקפיא והפשיר אותה‬
‫כדי שאוכל לנהל איתה שיחה מטופשת‬ ‫על רגשות אשמה.‬
‫כמה ימים אחר כך כשרומיאו סיפר לי‬ ‫שהיא נפטרה בבית האבות הסיעודי,‬
‫האמנתי לו.‬
‫לא היה לי מושג כמה שני מקרי המוות האלה‬ ‫ישנו את חיי.‬
‫בגלל חוסר הידיעה הזה שלי,‬
‫רומיאו ואני הפכנו שוב לבלתי נפרדים.‬
‫יצרתי משפחה נפלאה עם האיש שהרג את משפחתי.‬
‫עברתי מהסעת זונות להופעות חשפנות‬
‫להסעת ילדות לבית ספר.‬
‫אני לא רוצה שתחזור למועדון,‬ ‫לפחות לכמה זמן.‬
‫אתה צריך להתמודד עם כל מה שקרה לך.‬
‫מה תרצה שאעשה?‬
‫צא לחופשה, בסדר?‬
‫לך למסעדות.‬
‫תרכב על אופניים.‬
‫תקרא ספר טוב.‬
‫אני לא יודע.‬
‫קצת שלווה. זה מגיע לנו.‬
‫ספר טוב?‬
‫סוף סוף היו לי חיים מושלמים כמו גלויה.‬
‫יחד עם הפסיכופת שרצח את אמא שלי.‬
‫בזמן שהסוד הזה המשיך לתקתק כמו פצצת זמן‬
‫שתתפוצץ כמה חודשים לאחר מכן,‬
‫בילינו את ימינו בדיג, בארוחות בוקר,‬
‫ובשירה, כאילו אנחנו בסרט חג מולד.‬
‫בינתיים, המשכנו לחפש את שלוש הנשים‬ ‫שהרסו לנו הכול.‬
‫ובקרוב נגלה‬
‫שהן נמצאות במרחק 1,854 ק"מ בלבד.‬
‫ושגם הן יצרו לעצמן חיים חדשים.‬
‫טוב, זה הבית.‬
‫הכי טוב שיכולתי למצוא.‬
‫אני מתה עליו. הוא מדהים.‬
‫זאת לא הסיבה היחידה, ג'ינה.‬
‫אנחנו ממש ליד המשמר האזרחי.‬
‫אף אחד לא יחפש אותנו כאן.‬
‫התכוונו גם לבנות לנו חיים חדשים‬
‫מעל פצצה שעמדה להתפוצץ במוקד או במאוחר.‬
‫גנבנו ארבעה מיליון אירו מהסרסור שלנו.‬
‫וזה לא משהו ששוכחים בקלות.‬
‫כדאי שנחביא חצי בפנים וחצי מחוץ לבית.‬
‫ליתר ביטחון.‬
‫פתחנו מאפייה בעיירה‬ ‫כדי להלבין את הכסף של רומיאו.‬
‫ומפרוצות שבקושי מתפרנסות,‬ ‫הפכנו להיות אופות.‬
‫קודם נהגנו לעבוד בלילה,‬ ‫ואילו עכשיו השתזפנו בשמש עם קוקטיילים.‬
‫עברנו מחיים כלואים‬
‫לשיט בים הפתוח.‬
‫ומשם ועד להתאהבות במדריך הצלילה,‬
‫הדרך קצרה.‬
‫מה נשמע, ג'ינה? מרגישה יותר טוב?‬ ‫-לא, לא ממש.‬
‫אל תדאגי. זה נורמלי לחטוף מחלת ים‬ ‫כשלא רגילים לשוט.‬
‫את תראי שזה יעבור מהר.‬ ‫-לא, לא נראה לי שזה יעבור.‬
‫אני בהיריון. בחודש חמישי.‬
‫טוב, אסור לך לצלול כשאת בהיריון,‬ ‫את יודעת את זה?‬
‫כן, אני יודעת. הרבה דברים‬ ‫אסור לעשות כשאת בהיריון.‬
‫למשל, להיות קבורה מתחת לגוש בטון.‬
‫טוב, תנוחי קצת. בסדר?‬
‫טוני, אתה בסדר?‬
‫קרה משהו?‬
‫חשבתי שאת מפלרטטת איתי, זה הכול.‬
‫לא ידעתי שאת בהיריון.‬ ‫בטח יש לך חבר או בעל.‬
‫תסלחי לי.‬
‫לא, אין לי… אין לי חבר.‬
‫אה.‬
‫אחת מהן היא האמא? או שתיהן?‬
‫אם אתה רוצה להסתכל על זה ככה, אז בטח.‬
‫בוא נגיד שיש אבא,‬ ‫אבל הוא כבר לא בחיים שלנו.‬
‫הוא שייך לעבר.‬
‫אני גם יצאתי ממערכת יחסים ששייכת לעבר.‬
‫ספר לי על זה.‬ ‫-לא, זה ישעמם אותך. לא.‬
‫לא, אתה לא תשעמם אותי.‬ ‫אני אוהבת סיפורי אהבה. בוא.‬
‫בוא.‬
‫התחתנתי בגיל 33. חשבתי שמצאתי את אהבת חיי.‬
‫נפגשנו בפסטיבל סן פרמין.‬ ‫אמרתי לה, "תרצי לנסוע איתי לאלמריה?"‬
‫זה כל כך רומנטי.‬
‫טוב, היא הסכימה. כך פתאום. והיא באה.‬
‫אני חושב שזו הייתה הפעם היחידה‬ ‫שראיתי התרגשות בעיניה.‬
‫למה? מה קרה?‬
‫הייתי מאוהב בה. הייתי כמו… כלבלב אבוד.‬
‫כל הזמן הצעתי תוכניות,‬
‫והיא הסכימה והייתה באה, אבל בחוסר חשק.‬
‫חשבתי לעצמי, "היא נהנית מזה. היא מאושרת.‬
‫"היא פשוט בסקית ומביעה את זה אחרת."‬
‫אבל זו לא הייתה הסיבה.‬ ‫היא פשוט לא הייתה מאוהבת בי.‬
‫גם לי יש סיפורי אהבה שלא שווה לחגוג,‬
‫או להלל, או לספר עליהם לאחרים.‬
‫וניסיתי, אתה יודע?‬
‫ניסיתי באלף דרכים, אבל…‬
‫טוב, כפי שאתה רואה, בסוף אני אמא יחידנית.‬
‫אהבה לא מצריכה מאמץ.‬ ‫רק צריך למצוא את האדם הנכון.‬
‫לעזאזל.‬
‫טוב…‬
‫לא ממש הופתענו מזה שג'ינה התאהבה.‬
‫אבל כשוונדי ראתה שאפשר למחוק את העבר‬ ‫ולהביט לעתיד,‬
‫היא החליטה גם לקפוץ למים העמוקים.‬
‫עם הבחורה מתחנת הדלק.‬
‫היא התחילה ללכת לתחנת הדלק יותר ויותר‬ ‫כדי לראות אותה.‬
‫זה אומר שהיא הייתה צריכה לבזבז דלק‬ ‫בקצב מהיר יותר.‬
‫אז היא התחילה לעשות סיבובים‬ ‫בכל רחבי העיירה.‬
‫אבל זה לקח יותר מדי זמן.‬
‫אז היא בחרה בדרך המהירה יותר.‬
‫עד שיום אחד, אחרי 175 ליטרים‬ ‫של דלק 95 אוקטן,‬
‫ונדי השיגה את מבוקשה.‬
‫רוצה שאשאל אותך מתי את מסיימת לעבוד?‬
‫בשביל מה?‬
‫כדי… שאבוא לאסוף אותך‬ ‫וניסע לסיבוב על האופנוע שלי.‬
‫- ולנטינה -‬
‫יש לי חברה.‬
‫מה?‬
‫חשבתי פעם שקלטות אודיו הן גם לנצח.‬
‫ועכשיו תראי.‬
‫כן.‬
‫היי.‬
‫אני מסיימת בשבע.‬
‫נו, אז את אוהבת את המקום הזה?‬
‫הוא רחוק מהעיירה.‬
‫הוא ממש נחמד.‬
‫את דואגת שיראו אותך איתי.‬
‫טוב, יש לי חברה.‬ ‫אני לא רוצה שהיא תדאג בלי סיבה.‬
‫אנשים מרכלים כאן.‬
‫רק רציתי שתבואי לסיבוב‬ ‫כדי שנלמד להכיר זו את זו.‬
‫אין לי כאן הרבה חברים.‬
‫בטח. מגניב. אז, אני לא יודעת, מה…?‬
‫מה את רוצה לדעת עליי?‬ ‫-אני לא יודעת, שום דבר ספציפי.‬
‫מה את עושה ביומיום?‬
‫טוב. בואי נראה…‬
‫בימי שלישי אני צריכה להיות עירנית‬ ‫כי המיכלית מגיעה,‬
‫ואני חייבת לוודא שאף אחד‬ ‫לא יחנה ליד הפתחים.‬
‫כי יש 20,000 ליטר במיכלית.‬
‫ותמיד יש איזה חכמולוג שחונה שם.‬
‫ואני גם צריכה לוודא שיש מים בדליים‬
‫לניקוי השמשות.‬
‫אחרת מישהו תמיד אומר,‬
‫"היי ילדה, אין מים בדלי."‬
‫ואני שונאת שקוראים לי "ילדה".‬
‫אבל הדבר הכי חשוב, ושהכי גוזל מזמני,‬
‫זה לחשוב על מה שאעשה ביום החופשי שלי.‬
‫כי אם צברתי ימי חופש,‬ ‫אני יכולה לנסוע למדריד.‬
‫כי תוכניות שעושים בעיירות קטנות,‬ ‫נשארות קטנות.‬
‫הן אולי קטנות, אבל הן…‬
‫ממש נחמדות.‬
‫ואת, מה…? מה התוכניות שלך?‬
‫אין לי.‬
‫ויתרתי עליהן. ויתרתי על תכנון תוכניות.‬
‫למה?‬
‫הייתה לי חברה.‬
‫וכשהיא עזבה אותי…‬
‫חשבתי שזה קרה בגלל… התוכניות.‬
‫כי לפעמים מסתבכים בצרות‬ ‫כשמנסים לגרום להן לקרות, ו…‬
‫ואז קשה להיחלץ מזה.‬
‫אבל זה לא נכון.‬
‫האשמה היא לא בתוכניות.‬
‫לפעמים,‬
‫ההתלהבות ו…‬
‫והחיפזון…‬
‫להשיג את מה שרוצים, גורמים לך…‬
‫לעגל פינות.‬
‫ומה עכשיו?‬
‫עכשיו אני לא נחפזת.‬
‫עכשיו אני יכולה לחכות שדברים יקרו.‬
‫גם אני ניסיתי לתכנן תוכניות.‬
‫להיות מאושרת בכל כוחי‬ ‫ולהשאיר את העבר מאחור.‬
‫אבל מדי יום,‬
‫כשהלילה ירד,‬
‫הסיוטים החלו.‬
‫בכל פעם שנשכבתי במיטה, המציאות סגרה עליי.‬
‫הרגשתי שריאותיי מתכווצות‬ ‫ושהאוויר שוקל מאה טון.‬
‫החזה שלי שקע כל כך‬ ‫שהרגשתי שאני עוברת דרך המזרן.‬
‫לא יכולתי לנשום.‬
‫לא יכולתי לישון.‬
‫לא יכולתי לשמור על שתיקה.‬
‫בזמן שוונדי וג'ינה נסקו,‬ ‫אני צללתי יותר ויותר.‬
‫אבל לא הייתי היחידה עם אובססיה לעבר.‬
‫ולא היחידה שחשוב לה‬ ‫שמויסס לא יגלה את האמת.‬
‫מה קורה, טאטואדו?‬ ‫אתה תגמור לי את כל הבירה?‬
‫זאת אשמתך שלוקח לך כל כך הרבה זמן להתכונן.‬
‫יותר גרוע מכלה ביום חתונתה.‬
‫טאטואדו,‬
‫מזדיין שכמוך.‬
‫לא ידעתי שאתה ומויסס כאלה חברים טובים.‬
‫בילינו יחד כמה פעמים. ‬
‫אני יכול להיכנס?‬
‫מה נשמע, בנות?‬
‫וואו, תראו את המקום הזה.‬
‫אני יודע שחלקכן דיברו.‬
‫ואולי כולכן כבר יודעות‬
‫על האירועים הטרגיים כאן במועדון‬ ‫לפני שלושה חודשים.‬
‫אני אסביר לכן את זה.‬
‫מזל ביש גרם לכריסטיאן להיכנס דרך הדלת,‬
‫ולא הערכנו נכון את חומרת הפציעה שלו‬ ‫לאחר שהכלבות האלה ירו בו.‬
‫ואז אמו של מויסס מתה.‬
‫כולנו יחד החלטנו לבצע בה המתת חסד‬
‫כדי לשחרר אותה מהמחלה שלה שהלכה והחמירה,‬
‫שכפי שאתן יודעות, הייתה מחלה נוראה. נוראה.‬
‫אלו העובדות המכאיבות.‬
‫בעיקר מכאיבות לי.‬ ‫בגלל זה אני רוצה לשכוח מהן.‬
‫אז אם מישהי מכן תדבר על כל זה‬ ‫עם מישהו אחר, לא משנה מי…‬
‫אחתוך אותה לחתיכות.‬
‫אותה‬
‫ושניים מבני משפחתה.‬
‫באחריותכן לפתוח דף חדש.‬
‫וכדי להראות לכן כמה אני מחויב‬ ‫להשאיר את העבר מאחור,‬
‫דברים רבים ישתנו בלאס נוביאס,‬ ‫החל מתנאי העבודה שלכן.‬
‫תתקרבו.‬
‫בואו.‬
‫מעתה והלאה, במועדון הזה,‬
‫לא יהיו יותר בחורות שרומו,‬ ‫יהיו רק נערות עובדות.‬
‫אתן תעשו את העבודה שלכן,‬ ‫תשלמו את החוב שלכן,‬
‫ואז תהיו חופשיות.‬
‫כולם מדברים על סחר בנשים.‬
‫חיפשתי את זה בוויקיפדיה,‬ ‫כי אני לא רוצה שיאשימו אותי בזה.‬
‫אז אני מבטיח לכן שלא יהיו יותר איומים,‬
‫או ניכויים מהשכר או תוספות לחוב שלכן לי.‬
‫אתה מתכוון ש…‬ ‫לא תגבה מאיתנו יותר תמורת האיפור?‬
‫והקונדומים?‬ ‫-והלבנים?‬
‫לא.‬ ‫-ואיך תעשה את זה?‬
‫ננהל מו"מ על המחיר, כמו בעסק רגיל.‬
‫התנאי היחיד שאני מציב‬
‫הוא שלא תפתחו את הפה.‬
‫בסדר?‬
‫נהדר. בנות, גשו לעבוד.‬ ‫תיראו סקסיות ותחייכו.‬
‫קדימה. קדימה!‬
‫היום הוא היום הראשון של שארית חייכן!‬
‫טאטואדו, חכה רגע.‬
‫יש משהו‬
‫שחשבתי עליו.‬
‫כל השיחות שלך עם מויסס,‬
‫כל הצחוקים האלה ביניכם,‬
‫כל הבירות האלה…‬
‫אני מקווה שלא פלטת משהו‬
‫לגבי מותו הטרגי של אחיו, נכון?‬
‫כמובן שלא, רומיאו. מה יש? אתה לא בוטח בי?‬
‫אני לא בוטח באנשים שתויים.‬
‫כי הם מדברים הרבה.‬
‫אם היית אומר לי, "שמע, בוס,‬
‫"זה הדרינק האחרון שלי, אני נגמל מאלכוהול",‬
‫זה היה אחרת.‬ ‫אבל נסה לראות את זה מנקודת מבטי.‬
‫לפני כמה ימים הלכת לאכול בחוף עם מויסס,‬
‫ושניכם חזרתם שיכורים.‬
‫ומה דעתי על זה?‬
‫לא טובה, ממש לא טובה.‬
‫כי אני חושב שבוויסקי השלישי שלך,‬ ‫אתה מתחיל לפטפט.‬
‫שמע, רומיאו, עם כל הכבוד, אוקיי?‬
‫אני חושב שאתה מגזים טיפה.‬
‫באמת?‬
‫כן. כי זה דבר אחד להיות הבוס שלי, כן?‬
‫אבל זה דבר אחר לומר לי‬ ‫עם מי מותר לי להיפגש ולשתות.‬
‫אפילו אבא שלי לא אומר לי. אין סיכוי.‬
‫אתה מתבלבל בין להיות הבוס שלי‬ ‫ובין להיות האפיפיור המזוין.‬
‫אתה לא חושב?‬
‫אתה כזה דפוק.‬
‫העמדת אותי במקום, חתיכת מנוול.‬
‫כן. האפיפיור המזוין.‬
‫דפוק שכמוך.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫עכשיו אדבר איתך בתור הבוס שלך,‬ ‫לגבי העבודה.‬
‫אתה נוסע לקובה. כרגע קיבלת קידום.‬
‫חוליאן נמצא שם ומחפש מידע‬ ‫לגבי שלוש הכלבות.‬
‫אני לא יכול לנסוע לקובה עכשיו, רומיאו.‬ ‫-למה לא?‬
‫בדיוק התחלתי לצאת עם מריסול.‬ ‫עברנו לגור ביחד.‬
‫הבנתי. ההצעה צריכה להיות מפתה יותר.‬
‫אשלש לך את המשכורת, ו…‬
‫כן, על הזין, קח.‬
‫25,000 אירו לכיסוי הוצאות.‬
‫ברצינות?‬ ‫-כמובן.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה אגיד למריסול עכשיו?‬ ‫אמרתי לה שאני סוכן מכירות.‬
‫אתה סוכן מכירות בחברה עם עסקים בקובה.‬
‫אתה עוזב היום, אז תתקשר אליה.‬
‫ואני רוצה להקשיב לשיחה ביניכם, בוא.‬
‫מהר, תתקשר אליה. תתקשר.‬
‫היי, מריסול.‬
‫אני בעבודה. תקשיבי, קיבלתי קידום.‬
‫מישהו מהמשרד סירב לזה,‬ ‫אז אני חייב לנסוע לחו"ל.‬
‫כן, תקשיבי, אני עוזב היום.‬
‫לא יודע, לכמה חודשים.‬
‫תראי…‬
‫תראי, מריסול, תקש… גם אותי זה תפס בהפתעה.‬
‫היא ניתקה לי.‬
‫האפיפיור המזוין, אה? חתיכת בן זונה!‬
‫אתה כבר לא תגיד שום דבר אחר,‬ ‫חתיכת בן זונה מזוין!‬
‫לעזאזל, איזה בלגן.‬
‫קצ׳ופו.‬
‫תביא לי חולצה נקייה לחדר של הבנות.‬
‫ותביא גם את ארגז הכלים. יש לנו פרויקט.‬
‫תירגע.‬
‫אל תבזבז אנרגיה.‬
‫יהיה לך מאוד נוח שם.‬
‫זה יהיה נהדר, אתה תראה.‬
‫יפה מאוד. יפה מאוד, קצ׳ופו.‬
‫אתה ממש אמן.‬
‫בוא נלך.‬
‫וכך הימים חלפו, ואיתם נדודי השינה.‬
‫עד ששלושה חודשים לאחר מכן,‬
‫קרה משהו ששינה שוב הכול,‬
‫וסיבך אותנו שוב בצרות.‬
‫מאמי.‬
‫למה את ערה כל כך מוקדם?‬
‫לא הייתי עייפה.‬
‫רציתי לומר לך שטוני מביא היום חבר.‬
‫מסתבר שיש לו הרבה במשותף איתך.‬
‫איתי?‬
‫כן. קוראים לו פאו.‬
‫פאו.‬
‫זה קרה באמצע ברביקיו של יום ראשון,‬
‫כשכולנו התכוננו להתחיל לאכול.‬
‫נקניקיות.‬ ‫-הנה. נקניקיות.‬
‫אולי הייתי צריך לעשות זאת בארבע עיניים,‬ ‫אבל אלך על זה.‬
‫עשיתי זאת רק פעם בחיי ואני לא זוכר איך,‬ ‫אבל עדיין יש זמן…‬
‫עד שהתינוק שלך ייוולד, ורציתי לשאול אותך‬ ‫אם תרצי לעבור לגור איתי.‬
‫טוב, זאת תוכנית א',‬ ‫כי אני יודע שאנחנו לא מכירים הרבה זמן,‬
‫וזה אולי נשמע משוגע,‬ ‫אבל יש לי גם תוכנית ב'.‬
‫מה שאני באמת רוצה לעשות זה להינשא לך.‬
‫אני הולכת רגע למטבח לקחת כוס מים.‬
‫אני חושבת שלחץ הדם שלי נמוך.‬
‫כבר חוזרת.‬
‫ג'ינה.‬
‫אני לא רוצה שתחשבי שאני מנצל את מצבך.‬
‫תינוק לא הופך שני אנשים לזוג, אבל…‬
‫לעזאזל, אני רוצה להיות שם איתך‬ ‫כשהתינוק ייוולד.‬
‫אבל אתה לא יודע שום דבר‬ ‫על התינוק הזה, טוני.‬
‫אתה לא יודע כלום על העבר שלי.‬
‫זה לא משנה. גם לי יש עבר. לכולם יש.‬
‫לא עבר כמו שלי, טוני.‬
‫טוני,‬
‫אתה לא יודע מאיפה הגעתי.‬
‫אתה לא יודע כלום עליי או על הסיבה‬ ‫שאני כאן. אתה לא יודע כלום.‬
‫אז תספרי לי.‬
‫תספרי לי.‬
‫יש לי בן.‬
‫נאלצתי לנטוש אותו בקובה כי…‬
‫כי רציתי לתת לו חיים טובים יותר,‬ ‫אבל הגעתי לכאן ומצאתי את ההפך.‬
‫זה. זה.‬
‫בן זה חדשות טובות.‬
‫למה שלא תביאי אותו הנה?‬
‫כן. ואם תסכימי, נוכל להיות משפחה גדולה.‬
‫ג'ינה,‬
‫אני רוצה לבנות עתיד איתך.‬
‫ואם אצטרך לחכות,‬
‫אז אחכה.‬
‫תשכחי כל מה שאמרתי שם בחוץ.‬
‫תשכחי מתוכניות א' ו-ב'.‬
‫מה אם נלך על תוכנית ג'?‬
‫ומה היא?‬
‫הברביקיו של יום ראשון.‬
‫כן?‬
‫התוכניות השמחות הללו שבעבעו בראשה של ג'ינה‬
‫עמדו לשנות הכול בצורה דרסטית,‬
‫ולא לטובה.‬
‫זה קרה ברגע שהיא החליטה להתקשר לאמא שלה‬
‫מתא הטלפון היחיד שהיא מצאה‬ ‫במרחק 10 ק"מ מהעיירה.‬
‫השיחה הזו עמדה לפתוח חריץ‬
‫שדרכו העבר יחדור שוב לחיינו,‬
‫וינפץ אותם.‬
‫זאת אני, מאמי.‬
‫כרמן.‬
‫לא התקשרתי כדי לדבר, בסדר?‬
‫רק רציתי לומר שהשגתי קצת כסף,‬
‫ואני מביאה את קרליטו לספרד שיגור איתי.‬
‫חשבתי שלא אשמע ממך יותר.‬
‫מה שלומך?‬
‫בסדר, מאמי.‬
‫אני בסדר.‬
‫מה שלומך את?‬
‫אני בסדר, יקירתי.‬
‫נשארנו ברמדיוס.‬
‫אבא שלך מצא כאן עבודה.‬
‫באמת?‬
‫כן, אהובתי.‬
‫וקרליטו גם בסדר,‬ ‫הוא עם בני הדודים שלו בביה"ס.‬
‫כולנו בסדר, תודה לאל.‬ ‫-אני שמחה לשמוע, מאמי.‬
‫כרמן.‬
‫אני יודעת שסבלת המון.‬
‫ושהיה לך קשה מאוד להיות עם הגברים האלה.‬
‫אבל לא חשבתי… לא חשבתי‬ ‫שהם יתייחסו אלייך כל כך גרוע.‬
‫את יודעת אילו בעיות היו לנו כאן, יקירה.‬
‫והאיש הזה נתן לי את הכסף‬ ‫לדבר הזה של אבא שלך.‬
‫הוא נראה כמו איש טוב ולא ידעתי מה לעשות.‬
‫אבל חשבתי עלייך בכל יום ויום, אהובתי.‬
‫את חושבת שתוכלי לסלוח לי ביום מן הימים?‬
‫את יודעת מה, מאמי?‬
‫אם הכול יילך כמו שצריך,‬
‫אולי את ואבא תוכלו לבוא לפה גם.‬
‫לבלות כאן את הקיץ.‬
‫עומד להיוולד לי עוד תינוק, אמא.‬
‫מה?‬
‫אלה חדשות נהדרות.‬
‫בעוד חודש.‬
‫ויש לי ידיד.‬
‫הוא יותר מידיד, בעצם.‬
‫הוא קצת מבוגר יותר והרפתקני.‬
‫והוא ממש טוב אליי, מאמי.‬
‫הוא מדריך צלילה.‬
‫אנחנו בים כל הזמן.‬
‫הוא איש טוב באמת, אמא.‬
‫אני מרגישה את זה.‬
‫ויש לי תחושה שהעניינים יסתדרו מעכשיו.‬
‫אוי, כרמן.‬
‫אני כל כך שמחה לשמוע שהכול בסדר סוף סוף.‬
‫אני כל כך שמחה, אהובתי.‬
‫את חופשיה ללכת, סבתא. ‬
‫ואת עשירה.‬
‫מה לגבי הנכד שלי?‬
‫הוא יחזור אחר הצהריים.‬
‫ולא נתראה יותר לעולם.‬
‫מה?‬
‫איפה?‬
‫מה יש?‬
‫אחזור אליכם.‬
‫מויסס.‬
‫עלינו עליהן.‬
‫הן בחוף של אלמריה.‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬