NETFLIXOVA SERIJA
Priču ću nastaviti od trena u kojem smo stali.
Kad su mi ubili brata, zakopao sam ga u pustinji kao psa.
Kraj oca.
Za to sam imao jednostavan razlog.
Ako nitko ne zna da si mrtav,
nitko ništa ne pita.
Makar tako u raj dospio na stražnja vrata.
U tome sam času samo htio vidjeti majku.
Ako ste zaboravili, Romeo ju je bio oteo.
Želim vidjeti majku.
Naravno.
Bilo mi je lakše kad sam joj rekao za brata.
Kad sam čuo njezine vitalne znakove,
mislio sam da je na miru i odmara se.
Jasno, tada nisam znao da ju je Romeo ubio,
bacio u zamrzivač i odmrznuo je
da glupi sin koji sebe krivi može čavrljati s njom.
Nekoliko dana poslije rekao mi je da je umrla u domu i povjerovao sam.
Nisam imao pojma kako će mi te smrti promijeniti život.
Jer smo, zbog te sitnice koju nisam znao,
Romeo i ja opet postali nerazdvojni.
Čovjek koji mi je pobio obitelj postao mi je član obitelji.
S voženja kurvi na striptiz prešao sam na voženje djevojčica u školu.
Ne želim te u klubu, bar neko vrijeme.
Moraš preboljeti sve što ti se dogodilo.
Što želiš da radim?
Pa, odmori se. Zar ne?
Idi u restorane.
Vozi bicikl.
Čitaj knjige.
Ne znam, jebote.
Malo mira. Zaslužujemo ga.
Da čitam knjige?
Ovako…
I tako sam napokon vodio za sebe savršen život.
Zajedno sa psihopatom koji mi je ubio mamu.
Ta je tajna otkucavala kao tempirana bomba
i eksplodirala koji mjesec poslije.
A mi smo dotle lovili ribu, jeli
i pjevali kao u božićnom filmu.
I tražili smo tri žene koje su nas uništile.
Uskoro smo doznali
da su samo 1854 km od nas.
I da i one imaju nov život.
Pa, to je ta kuća.
Najbolja koju sam našla.
Oduševljena sam, predivna je.
To nije jedini razlog, Gina.
U susjedstvu je policija.
Ovdje nas nitko neće tražiti.
I mi smo gradile novi život na bombi koja će prije ili poslije eksplodirati.
Od svodnika smo ukrale četiri milijuna eura.
A to nije lako zaboraviti.
Sakrijmo pola u kući, a pola vani.
Za svaki slučaj.
Otvorile smo pekarnicu u mjestu da peremo Romeov novac.
I od kurvi koje spajaju kraj s krajem postale smo pekarice.
S rada noću prešle smo na uživanje na suncu s mojitom u ruci.
Sa zatočeništva
na plovidbu otvorenim morem.
I poslije toga nije teško zaljubiti se u instruktora ronjenja.
-Kako si, Gina? Bolje? -Ne baš.
Ne brini se, normalno je da ti je mučno ako nisi navikla.
-Vidjet ćeš, proći će. -Mislim da neće.
Pet mjeseci sam trudna.
Ali ne smiješ roniti ako si trudna, znaš?
Znam. Svašta ne smiješ kad si trudna.
Na primjer, biti zakopana i zalivena cementom.
Onda se odmori. Dobro?
Toni, jesi li dobro?
Nešto nije u redu?
Pa, vidiš, mislio sam da se udvaramo.
Nisam znao da čekaš dijete. Sigurno imaš dečka ili muža.
Oprosti, molim te.
Ne, nemam dečka.
Oh.
Je li jedna od njih majka? Ili obje?
Pa, i tako se to može gledati.
Recimo samo da otac više nije u našem životu.
On je prošlost.
I ja sam bio u vezi koja je sada prošlost.
-Reci. -Ne, dosađivao bih ti. Ne može.
Nećeš, vjeruj. Obožavam slušati priče. Dođi.
Hajde.
Oženio sam se s 33 godine. Mislio sam da sam našao ljubav života.
Upoznao sam je na Sanferminesu. Zvao sam je u Almeríju.
Tako romantično.
Odmah je pristala. I odvezli smo se.
Mislim da sam joj samo tada vidio uzbuđenje u očima.
Zašto? Što je bilo?
Bio sam tako zaljubljen u nju, zalijepio sam se.
Uvijek sam predlagao planove, pristala bi i bezvoljno to odradila.
Mislio sam da uživa, da je sretna.
Samo je Baskijka, pa to drukčije izražava.
Ali nije bilo to. Nije me voljela.
I ja imam ne baš lijepe ljubavne priče.
Ništa što bih veselo prepričavala.
A trudila sam se.
Itekako sam se trudila. Ali…
Kao što vidiš, samohrana sam majka.
Ne bi se trebalo truditi za ljubav. Samo treba naći pravog čovjeka.
Bogati.
Dobro.
Ne iznenađuje da se Gina zaljubila.
No kad je vidjela da možeš izbrisati prošlost i gledati u budućnost,
i Wendy se odlučila u nešto upustiti.
S curom s benzinske.
Sve je češće odlazila na pumpu da je vidi.
Zato je morala brže trošiti benzin.
Vozila se i vozila svim obližnjim cestama.
Ali to je predugo trajalo.
Zato je izabrala brži način.
Dok jednoga dana, nakon 175 litara benzina 95,
Wendy nije postigla cilj.
Želiš da te pitam kad završavaš?
Zašto?
Da dođem po tebe i napravimo krug na motoru.
Imam djevojku.
Što?
I ja sam mislila da će kasete biti vječne.
A gledaj sad.
Da.
Hej.
Završavam u sedam.
Sviđa li ti se ovdje?
Daleko je od mjesta.
Jako je lijepo.
Ne želiš da te vide sa mnom.
Pa, imam djevojku, ne želim da se bez veze zabrinjava.
Ljudi ovdje tračaju.
Zvala sam te na vožnju zato da se bolje upoznamo.
Nemam prijatelja ovdje.
Da. Super. Dobro onda. Ne znam…
-Što te zanima o meni? -Ne znam, ništa posebno.
Kako živiš.
Dobro. Da vidimo.
Utorkom moram paziti jer dolazi cisterna.
Pazim da se nitko ne parkira na spremnike.
U cisternu stane 20 000 litara.
A neki se pametnjaković uvijek ondje parkira.
Onda moram provjeriti vodu u kantama.
Za čišćenje vjetrobrana.
Inače netko uvijek kaže:
„Curo, nema vode u kanti!”
Mrzim kad me zovu „curo”.
Ali najvažnije mi je, i o tome najviše razmišljam,
kako ću provesti slobodan dan.
Ako uštedim dane, mogu u Madrid.
Planovi su mali u malim mjestima.
Mali su, ali su…
jako lijepi.
A ti? Kakve ti planove imaš?
Nikakve.
Odustala sam.
Od planova.
Zašto?
Imala sam djevojku.
Kad me ostavila…
Za to sam okrivila planove.
Jer katkad upadneš u nevolje da bi ih ostvario.
I onda se teško izvući.
Ali to je laž.
Nisu planovi krivi.
Katkad te
uzbuđenje
i žurba
da dođeš to toga što želiš natjeraju…
da biraš prečace.
A sada?
Sada mi se ne žuri.
Sada mogu čekati da se nešto dogodi.
I ja sam pokušavala planirati.
Veseliti se koliko god mogu i prošlost ostaviti za sobom.
Ali svaki dan,
kad bi došla noć,
počele bi noćne more.
Kad god bih legla u krevet, stvarnost me pritiskala.
Pluća kao da su mi se mrvila i zrak kao da je imao 100 tona.
Prsa bi mi se stisnula kao da propadaju kroz madrac.
Ne bih mogla disati.
Ne bih mogla spavati.
Ne bih mogla podnijeti tišinu.
Wendy i Gina letjele su visoko, a ja sam tonula sve dublje.
Ali još je netko bio opsjednut prošlošću.
Prošlošću i tajenjem istine od Moisésa.
Što je, Tinta? Popit ćeš mi sve pivo ili što?
I više kad ti toliko treba.
Sređuješ se dulje nego mladenka.
Tinta.
Seronjo.
Nisam znao da ste tako dobri prijatelji.
Nekoliko smo puta tulumarili zajedno.
Slobodno?
Kako ste, cure?
Ma vidi taj nered.
Znam da neke od vas svašta govore.
I možda dosad već sve znate
za tragične događaje koji su se prije tri mjeseca ovdje dogodili.
Sve ću vam objasniti.
Christian nije imao sreće. Prošao je kroz vrata,
a nismo mogli procijeniti težinu rana koje su mu kučketine zadale.
Onda je umrla Moisésova majka.
Zajedno smo je odlučili eutanazirati
da je oslobodimo progresivne bolesti
koja je bila strašna, znate.
Strašna.
To su bolne činjenice.
Osobito za mene. Zato ih želim ostaviti za sobom.
Zato, ako ijedna od vas išta o tome kaže bilo komu,
raskomadat ću vas.
Vas
i dva člana vaše obitelji.
Možete početi novo poglavlje.
Da bih vam pokazao kako doista želim prošlost ostaviti za sobom,
ovdje će se svašta promijeniti, počevši od vaših radnih uvjeta.
Priđite bliže.
Dođite.
Od sada u ovome klubu
neće više biti zbunjenih djevojaka, samo radnice.
Radit ćete svoj posao, otplaćivati dug
i dobit ćete slobodu.
Svi govore o trgovini seksom.
Čak sam čitao o tome na Wikipediji, ne želim za to biti optužen.
Zato obećavam, više nema prijetnji.
Nema odbitaka i povisivanja vašega duga.
Dakle, više nećeš naplaćivati šminku?
-Ni kondome? -Ni donje rublje?
-Ne. -Kako ćeš to izvesti?
Pregovarat ćemo o cijeni.
Jedini uvjet koji zahtijevam
vaša je šutnja.
Dobro?
Odlično! Cure, na posao. Izgledajte seksi, smiješite se.
Idemo!
Danas je prvi dan vašeg novog života!
Tinta, samo malo.
O nečemu sam
razmišljao.
Sve to blebetanje s Moisésom,
sve to hi-hi i ha-ha,
sve to pivo…
Da ti nije što pobjeglo
o tragičnoj smrti njegovoga brata?
Naravno da nije. Što je, zar mi ne vjeruješ?
Ne vjerujem ljudima koji piju.
Zato što puno pričaju.
Da si mi rekao: „Čuj, šefe,
ovo mi je posljednje piće, sada prestajem”,
to bi bila druga stvar. Pokušaj me shvatiti.
Neki dan zajedno ste jeli na plaži i obojica se vratili mrtvi pijani.
Kako se osjećam?
Usrano. Usrano se osjećam.
Zato što se bojim da ćeš se na trećem viskiju izbrbljati.
Slušaj, uz dužno poštovanje.
Mislim da malo pretjeruješ.
Da?
Da. Ti si mi šef. Ali ne možeš mi govoriti s kim ću se družiti i što ću piti.
Ni otac to nije mogao, nikad.
Misliš da si papa iz Vatikana zato što si nam šef?
E baš si seronja.
Lijepo si mi odbrusio, seronjo.
Da. Papa iz Vatikana, jebote.
Seronjo.
Dobro, u redu.
Sada ću ti kao šef nešto reći o poslu.
Ideš na Kubu. Promaknut si.
Julián ondje traži informacije o one tri kučke.
-Ne mogu sada na Kubu. -Ne? Zašto ne?
Počeo sam živjeti s Marisol.
Shvaćam, želiš sočniju ponudu.
Utrostručit ću ti plaću. I…
Ma evo ti sve, jebiga.
Za troškove, 25 000 eura.
-Zbilja? -Naravno.
Jebote.
Što da joj kažem? Rekao sam da sam prodavač.
I jesi, a tvrtka ima interese na Kubi.
Danas odlaziš. Nazovi curu.
I želim slušati razgovor. Hajde.
Brzo, nazovi je. Zovi je.
Hej, Marisol.
Slušaj, dobio sam promaknuće na poslu.
Kolega je podbacio, pa moram u inozemstvo.
Da, danas putujem.
Nekoliko mjeseci?
Slušaj.
Slušaj, nisam znao da ću odmah morati ići.
Prekinula je.
Jebeni papa iz Vatikana, seronjo jedan!
Nikomu ti ništa više nećeš reći, jebeni seronjo!
Odvratno, jebote.
Govedino.
Donesi mi čistu košulju, kod cura sam.
I ponesi alat, nešto trebamo popraviti.
Samo mirno.
Ne troši energiju.
Ovdje će ti biti baš udobno.
Bit će super, vidjet ćeš.
Odlično, Govedino.
Pravi si umjetnik.
Idemo.
I tako su prolazili dani i besane noći.
Onda se, tri mjeseca poslije, zbilo nešto što je opet sve promijenilo.
I vratilo nas u nevolju.
Mami.
Zašto si tako rano budna, mila?
Nisam bila umorna.
Želim ti reći da Toni danas dovodi prijatelja.
Navodno imate puno tog zajedničkog.
On i ja?
Da. Zove se Pau.
Pau.
To se dogodilo na nedjeljnom roštilju.
Kad smo trebali početi jesti.
-Hot dog. -Da, hot dog.
Možda bih ovo trebao nasamo reći, ali bit ću smion.
Jedanput sam to radio i ne sjećam se.
Ali još imam vremena
prije rođenja djeteta i htio bih te pitati bi li se doselila k meni.
Pa, to je plan A, jer znam da nismo dugo zajedno.
Mislit ćeš da sam lud, ali imam i plan B.
Zapravo bih se volio oženiti tobom.
Idem u kuhinju po malo vode. Mislim da mi je pao tlak.
Odmah se vraćam.
Gina.
Nemoj misliti da želim iskoristiti situaciju.
Nećemo zbog djeteta biti par.
Kvragu, želim biti s tobom kad se dijete rodi.
Ali ništa ne znaš o djetetu.
Ni o mojoj prošlosti.
Nije važna. I ja imam prošlost, svi je imaju.
Ne kao ja, Toni.
Toni.
Ne znaš odakle sam došla.
Ne znaš ništa o meni, o tome zašto sam ovdje. Ništa ne znaš.
Onda mi reci.
Reci mi.
Imam sina.
Morala sam ga ostaviti na Kubi zato što…
Htjela sam mu dati bolji život, ali došla sam i našla još gori.
Eto, to.
Sin je dobra vijest.
Zašto ga ne dovedeš?
Da. Ako pristaneš, možemo biti velika obitelj.
Gina.
Želim izgraditi budućnost s tobom.
Ako moram čekati, čekat ću.
Zaboravi sve što sam maloprije rekao.
Zaboravi plan A i plan B.
Što ako izvedemo plan C?
Što je plan C?
Nedjeljni roštilji.
Da?
Ti sretni planovi u Gininoj glavi sve su drastično promijenili.
Ne nabolje.
To se dogodilo u trenutku kad je odlučila zvati mamu
iz jedine govornice koju je našla, 10 km od mjesta.
Taj je poziv otvorio pukotinu
kroz koju se prošlost opet uvukla u naš život
i razorila ga.
Ja sam, mami.
Carmen!
Ne zovem da te čujem.
Htjela sam ti reći da imam novca
i dovest ću Carlitosa u Španjolsku.
Mislila sam da te više neću čuti.
Kako si?
Dobro, mami.
Dobro sam.
Kako si ti?
Dobro, mila.
Ostali smo u Remediosu.
Tata je ovdje našao posao.
Zbilja?
Da, ljubavi.
I Carlitosu dobro ide u školi s rođacima.
-Svi smo dobro, hvala Bogu. -Drago mi je, mami.
Carmen.
Znam da ti je grozno.
I da je bilo jako teško biti s onim muškarcima.
Ali nisam mislila da će biti tako loši prema tebi.
Znaš kakve probleme oduvijek imamo, mila.
I taj čovjek dao mi je novac za ono za tatu.
Doimao se baš dobrim čovjekom i nisam znala što ću.
Ali mislim na tebe svaki dan, mila moja.
Misliš da ćeš mi jednom moći oprostiti?
Znaš što, mami?
Bude li sve išlo kako treba,
možda i tata i ti možete doći.
Preko ljeta.
Opet sam trudna, mama.
Molim?
To je divna vijest!
Rodit ću za mjesec dana.
I imam prijatelja.
Pa, nije samo prijatelj.
Malo je stariji i pustolovan je.
I jako mi je dobar, mami.
Vodi ronilački centar.
Stalno smo na moru.
Jako je dobar čovjek, mama.
Znam to.
I mislim da će odsad sve biti divno.
Oh, Carmen.
Tako mi je drago što je napokon sve dobro.
Tako sam sretna, mila.
Sada ste slobodni, bako.
I bogati.
A moj unuk?
Dovest će ga popodne.
I nikad se više nećemo vidjeti.
Što je?
Gdje?
Što je?
Nazvat ću te.
Moisése.
Imamo ih.
Na obali su u Almeríji.
Prijevod titlova: Vida Živković