EN NETFLIX-SERIE
Siden de tre kællinger erklærede krig mod os,
har vi været tvunget til at komme dem til livs.
Genvinde respekten.
Og vores penge selvfølgelig.
Lad mig præsentere min seneste hjælper.
Darwin.
Darwin har tidligere erfaring fra Medellín, Ciudad Juárez, Sinaloa…
Gør man kriminel karriere der, skal man være virkelig god til sit fag.
Han og Moisés løser opgaven.
Og I hjælper dem.
Opgaven er let nok.
Gina begik den fejl at ringe til sin mor, fordi tøserne glemmer at passe på.
Der er gået seks måneder, og nu lever de så småt et normalt liv.
Wendy!
Kom ned.
Jeg er på vej.
Hej.
Jeg har droppet min kæreste.
Hvad?
Jeg kunne ikke blive ved. Jeg var ved at gå fra forstanden.
Jeg følte, jeg løj for hende.
Men du lyver ikke. Der er intet sket mellem os.
Men jeg tænker mere på dig end på hende.
Jeg bruger mere tid på dig. Jeg vågner og husker dig.
Jeg arbejder og tænker på dig.
Jeg går i seng og tænker på dig. Jeg kan ikke falde i søvn.
Jeg tænker på ting med dig. Flere ture på motorcyklen.
-Hvor kører vi hen? -Det er lige meget.
Til Madrid, op i bjergene, flyver i helikopter.
-I helikopter? -Ja, i helikopter.
Jeg ved ikke, om jeg kan lide, du kysser mig.
Altså måske… Måske kysser vi ikke. Det er…
Men det er sådan, at…
…jeg aner ikke, om det her er godt, eller om vi vil være en katastrofe.
Men jeg er nok forelsket i dig.
Meget forelsket.
Men…
Her er boksen, Gina ringede fra.
De er sikkert tæt på byen, så vi gennemsøger området.
Hver gade,
hvert nabolag, hver åben plads.
I endevender det hele.
Indtil I finder dem.
Så slår vi os ned og holder øje med dem.
-Og afventer. -Afventer hvad?
Det rette øjeblik.
Har I set tigere jage? Vi gør som dem.
Forsigtigt, snedigt og lurende.
Vi slår ikke ned og svinger med vores lange løg.
Stram ballerne og hold på løgene.
Som en tiger.
Skål for Toni. Han står bag den fantastiske paella.
-Tak. -Mange tak.
-For Toni! -Skål for Toni.
-Selv tak. -Jeg elsker dig.
Og skål for jer piger.
Tak for mad. Her i byen bliver jeg kun inviteret til elevfester.
Og de er otte år og er til osterejer og sodavand…
Hvor pudsigt! Coral var også lærer. I har meget til fælles.
Var hun det?
Ikke helt, nej.
Det var privattimer for nogle piger, og det var mest sort.
Lang historie.
I fortæller aldrig historier om jer selv. Hverken korte eller lange.
Hvordan endte I her som bagere midt i ørkenen?
Det skete bare. Vi ønskede os et nyt liv.
-Hvem gør ikke det? -Ja.
Naturligvis.
Ja, ikke? Jeg stinker af benzin hver aften.
Det er klamt, men det er svært at efterlade alt.
Man skal bare være lidt uansvarlig, og det var vi.
Nej da!
Hvad lavede du før, Gina?
Jeg lavede lidt af hvert, ikke?
Kan I se? Atmosfæren bliver hurtigt anspændt.
De mystiske ørkenpiger.
Hold dog op.
-Ligesom på film. -Hvad?
-Det passer! -Hold op.
Jeg ser til æblekagen.
Fuck.
Jeg var direktør for en sæbevirksomhed.
Sæbe, insektmidler, klorin. Alt sådan noget.
En dag efter et medarbejdermøde gik jeg forbi en kirke i frokostpausen.
Jeg havde ikke været der siden min første nadver.
Men den dag gik jeg ind og satte mig på forreste række.
Pludselig så jeg op, og jeg så Jesus kigge på mig.
Og så følte jeg noget…
Som om han talte til mig.
-Jesus? -Ja.
Hvad sagde han?
"Du er så ulykkelig i den virksomhed.
Du er altid til møder og lancerer latterlige produkter.
Du vil bare have, det holder op." Ikke?
Som om han sagde:
"Coral,
rejs din vej."
Så jeg…
Jeg forlod byen.
Og her er jeg.
Taler Gud til en, så lytter og lystrer man.
Din tur, Wendy.
-Fortæl om, da du var stewardesse. -Hvad?
-Jo. -Men vent lidt.
Æblekage er ikke det samme uden et glas æblesnaps.
Snaps!
Coral.
Hvad fanden har du gang i?
Tror du, de er dumme eller fremmede, du kan snøre?
At du kan fortælle noget spontant pis?
Mami, hvad var det der med, at du talte med Gud?
Og jeg var stewardesse?
Hvorfor er det sjovt? Du må ikke lyve for min kæreste.
Wendy, jeg gør dig en tjeneste.
Hvabehar? Hvad for en tjeneste?
Jeg beroliger hende med en fin, kedelig historie,
så hun ikke altid spørger til din fortid.
Og hvis vi vil fortælle sandheden? Ikke nu, men en skønne dag.
Vil du fortælle Toni sandheden?
At folk tissede på dig for penge? At en kunde gjorde dig gravid?
Og vil du sige, du blev bundet og røvpulet?
Vil I fortælle den sandhed? Fint.
Jeg vil sige, vi blev kidnappet.
At det var hårdt, og vi stak af. Kan vi da ikke det?
Jeg har prøvet at sige det til Toni, siden han friede, men jeg kan ikke!
Jeg kan ikke sige ja til frieriet,
for jeg bedrager jo mit livs kærlighed.
Tøser, lægger I fortidens lort på bordet,
ødelægger I alt.
Så fylder I vores nye liv med råd.
Det vil fordærve alt. Kys, morgenmad, kram…
Kan I ikke se det?
Kærligheden bliver erstattet af noget andet.
Af medlidenhed, tvivl, sympati.
Når de på jer nu, ser de Wendy og Gina.
Men afslører I fortiden, hvad tror I så, de ser?
De vil se helt anderledes på jer.
Den frygt, vi levede med, vil aldrig forsvinde.
Jeg mærker den hver nat.
Den holder mig vågen.
Jeg kan ikke trække vejret. Den lammer mig.
Fortjener I ikke at vågne om morgenen uden frygt?
Gør I ikke?
Og alt det med at skyde folk, røve lastvogne
og begrave lejemordere levende kan vi da spare dem for.
Især hvis de måske tror, at mordere dukker op en dag
hos dem og skyder og vil have deres penge tilbage…
Digt jer en historie, men digt en rar historie.
En sjov historie.
Så I ikke hver dag mindes om fortiden.
Ikke?
I skyder ikke, medmindre de alle tre er sammen et øde sted.
Giv Darwin og mig besked.
I dræber ikke én og lader de andre to slippe væk.
Vi dræber alle tre sammen.
Samtidig og uden vidner.
Lad såret hele en gang for alle.
Bror.
Det kram overbeviste mig om, at mit mål i livet var at finde og dræbe pigerne.
Selvom det faktisk var en andens mål i livet.
Jeg var som en tysk menig, der stolt tror på,
at han med endeløse undskyldninger gør det rigtige.
Men det er kun, fordi fornuften har forladt ham.
Jeg brugte mere tid i luften end på landjorden.
Jeg fløj i fast rutefart mellem Buenos Aires og Lima,
Bogotá, Chile. Tit til Chile.
Og det blev du træt af?
Det var kaldeknappen.
Ding! "Må jeg få en pude?" Ding! "Må jeg få et tæppe?"
Ding! Folk er så irriterende.
Det blev jeg træt af.
Og af den der sikkerhedsdemonstration. Farveller!
Jeg synes nu, det er supersexet.
Gør det lige.
Jeg vil se det.
-Ja! -Kom nu.
-Jeg vil se det. Gør det nu. -Gør det!
Gør det!
Okay!
Lad mig se.
Mine damer og herrer…
Flyet har fire udgange
og to nødudgange.
To bagest i flyet,
to fremme i flyet og to over vingerne.
Skulle kabinetrykket pludselig falde, så kram den nærmeste stewardesse.
Hvad med dig, Gina? Hvad lavede du?
Jeg arbejdede bare.
Jeg dansede på et diskotek, men holdt op, for ejeren var klam.
Mit liv var ikke så glamourøst.
Jeg rejste ikke verden rundt. Men jeg talte med Gud.
Jeg talte meget.
Jeg bad ham om meget, men…
…han svarede aldrig.
En dag stak jeg af fra det helvede.
Jeg kunne ikke holde ud at arbejde hele natten.
Drikke, når jeg ikke ville.
Smile, når jeg ikke ville smile, ikke?
Holde de klamme stoddere ud, der troede, de bestemte over dig.
De troede, de kunne gøre, hvad de ville med dig,
fordi du dansede der og sang sammen med de andre piger.
Som om intet i livet kunne gøre dig gladere.
Sådan var det.
I starten af hver måned,
når Romeo vidste, kunderne havde fået løn og havde penge på lommen,
holdt han et særligt arrangement, hvor pigerne optrådte.
Dørene gik op på et bestemt tidspunkt, og så startede showet.
Engang sang vi en sang, som om vi var skolepiger i koret.
Først troede jeg, det var for at ydmyge os.
Måske gjorde det mændene mere liderlige at tænke,
de kneppede en skolepige.
Det var ikke det.
Det var, fordi vi ved at deltage i farcen fortalte kunderne,
at vi var med på den makabre leg.
"Vi er enige. Du kan bare kneppe os."
Den fine, muntre velkomst
kunne jo ikke være forspil til nattens massevoldtægt.
Talte dagene i fængslet sådan?
Det er ikke dage.
Det er ofrene.
-Og de forskellige farver? -Det er tre forskellige lande.
Rød er colombianerne, grøn er mexicanerne, og blå…
…er dem, hvor jeg ikke aner, hvor de kommer fra.
Gider du lige vende dig?
Hvorfor?
Fordi du godt må glo på mine tatoveringer,
men du skal ikke glo på min pik.
Jeg kender din svaghed, min ven.
Kom nu! Vend dig.
Hvad hentyder du til?
Jeg hentyder intet. Jeg respekterer det.
Jeg er en moderne lejemorder.
Jeg kender folk.
Drenge, der kan lide drenge. Piger, der slikker andre piger.
Det er helt fint.
Men sådan er jeg ikke.
Og var jeg,
tilhører du jo chefen.
Du tager fejl og er helt latterlig.
Jeg så, hvordan han holdt din lille hånd.
Du var glad og lykkelig.
Du så forelsket ud.
Du bor hjemme hos ham.
Du laver mad til ham.
Du henter pigerne i skolen.
Du prøvede at røve hans penge, og han tilgav dig.
Den slags svig… tilgives kun af kærlighed.
Nu skal jeg forklare dig to ting.
Nok er Romeo min familie,
min bror, men jeg knepper ham ikke eller omvendt.
Og ingen kommer til at kneppe nogen.
For det andet
er du her for at nakke de tre kællinger.
Ikke for at spankulere nøgen rundt med dine skodtatoveringer
eller vise mig din pik og da slet ikke for at sladre om mit liv.
Så nu lukker du kæften,
eller jeg river tungen ud på dig med en tang,
så du må nakke kællingerne i tavshed.
Er du med?
Jeg er med.
Lige en sidste ting.
Før jeg lukker røven.
Jeg stoler ikke på dig.
Du er den type skiderik,
der dækker min røv i dag og hugger min kone og mine penge i morgen.
Som du gjorde med Romeo.
Og her i branchen er man altid en forræder,
efter man forråder første gang.
-Flere margueritaer, piger? -Ja.
Vi går i seng.
-Nej. -Jo, vi gør.
Jeg kan ikke holde mig vågen, og mine ankler gør nas.
Men I kan bare hygge jer.
-Godnat. -Godnat.
Vi…
Ja, ikke? Vi er…
-Ja. -Okay.
Hyg jer. I skal ikke rydde op. Det gør vi i morgen.
-Hyg jer. -Hej.
-Farvel. -Hej.
Gik de nu alle sammen?
C'est l'amour.
Ja.
Du skal ikke tænke på bartenderen.
Baren er åben hele natten.
Tak.
Hør her, Pau.
Skal vi trykke på "pause" og tage resten en anden aften?
Jeg drak så mange drinks og shots, at jeg er lidt…
Ja.
Det er helt okay.
Jeg er også ret stegt. Og jeg skal tidligt op i morgen.
-Tak. -Selv tak.
Nå.
Når jeg underviser i morgen med tømmermænd,
vil jeg tænke på bagerjomfruen, der taler med Gud.
Nå.
Ciao.
Jeg havde mit bageri, dejlige venner
og et hus, hvor vi hver aften holdt de skønneste middage.
Der var en, jeg holdt af, og som fik mig til at le.
Pau kunne være min partner.
Men i stedet for at bede ham tilbringe natten, smed jeg ham ud.
Og så huskede jeg al elendigheden i mit liv
og lod det køre rundt i tankerne som en film.
Jeg svælgede i de mest ydmygende scener,
som ville jeg straffe mig selv for at leve.
For ikke at kunne sove.
For ikke at kunne gå på en date med en sød fyr.
For at snyde mine venner, så de troede, jeg ikke tog stoffer mere.
Jeg så det hele for mig.
Nå, der er nok polterabend.
Hvad kunne I tænke jer? Skal jeg strippe for jer?
En privat seance med gommen?
Ved du, hvad bukkake er?
At genopleve den elendighed,
den endeløse liste over ting, jeg hadede ved mig selv,
fremprovokerede kun smerte og angst.
Og så var jeg nødt til at tage stoffer for at overleve.
Rydder du op?
Jeg kunne ikke sove.
For mange shots. Min seng gyngede som en båd.
Er Pau gået?
-Han er så rar. -Ja, han er en engel.
Men jeg ville være alene.
Er du okay?
Hvordan går det med Greta?
Godt. Jeg kan lide hende. Meget. Jeg er glad for hende.
Ja, du er så.
Ja.
Ja, jeg…
Jeg kan ikke forklare det. Der er…
Hun er så kærlig.
Hun cyklede herhen for at sige til mig…
Netop da, mens jeg lyttede til Wendy midt i den kæmpe rus, indså jeg noget.
Jeg indså, hvad mit problem var.
Hvorfor jeg ikke kunne være glad som mine venner.
Det var et skel mellem dem og mig.
Det var et bredt og alsidigt skel,
der bestod af alt det lort, jeg havde taget hele mit liv.
Og så slog det mig. Mit problem var ikke klubben eller selvværd.
Alt skyldtes, jeg havde været afhængig i seks år.
Jeg troede, jeg blev høj for at glemme smerten,
men min afhængighed var så stærk,
jeg bare fandt grunde til at holde mig i den onde cirkel.
Jo mere smerte jeg følte, jo værre mit liv var,
jo flere undskyldninger var der for at tage beroligende,
kokain, opium…
Derfor var jeg ulykkelig.
Derfor smed jeg Pau ud i stedet for at danse med ham.
Fordi jeg ville være høj.
Og det gør man bedst alene.
Det er så smukt. Det glæder mig på dine vegne.
Virkelig!
Tak.
Hvad med dig? Hvad?
Ingen stoffer i seks måneder!
Jeg er så stolt af dig.
Vildt stolt.
Du har været så stærk.
Ved du, hvor gal du gjorde mig?
Jeg vidste aldrig, hvad der ville ske. Om du druknede eller kørte galt.
Eller tog en overdosis, så jeg måtte redde dig.
Jeg var altid dødsensræd for, at der skulle ske dig noget.
Det er slut nu.
Det er slut, okay?
Hvad er der?
Ja.
Til hvad?
Ja til at gifte mig med dig.
Du skal være mit barns far. Ja, jeg vælger plan B.
Det var den sidste aften, vi kunne have fået et bedre liv.
Men det vidste vi ikke.
Hej.
Skal vi se solopgangen på stranden?
For ved daggry vendte lykken uigenkaldeligt for os.
Brug dog flere bønner.
Laver du mad, skal der være til to.
Jeg laver altid mad til to. Er det feset ind?
Ja.
Skriv en liste over dine livretter.
Okay?
Det var fis.
Tænker du den ene dag A og den næste dag B,
og din hjerne svinger som et pendul,
hvad er du så?
En trapezkunstner.
Så siger vi det.
Du begravede pigerne under en betonblok.
Men så gravede du dem op.
Du stjal chefens penge.
Men nu bor I sammen.
Den ene dag gør du det ene.
Den næste gør du det modsatte.
Tra…
…pez…
…kunst…
…ner.
Jeg vil skide på, hvad du tror.
Ja, ja.
Jeg ved godt, folk ikke kan lide at høre om deres mentale sygdomme.
Det er hårdt.
Vil du høre et godt råd?
Tag litium.
Det her job gør folk ustabile.
Jeg tager det ikke længere.
Okay? Men jeg ved, det er godt for dig.
Se nu der.
Du ler! Du truer mig, og så ler du.
Du truer mig med en pistol i dag og "venner" mig på Facebook i morgen.
Ved du det? Kan du selv se det?
Du forelsker dig i Romeos luder.
Så vil du dræbe hende, men befrier hende i stedet.
Så nakker hun din lillebror!
Jeg tror, Christian trængte til mere litium og mindre heroin.
Og hun dræbte ham!
Hun gjorde han en tjeneste.
Dit møgsvin!
Taler du til mig om min familie igen, skyder jeg dig.
Og skyder du mig først, kan du ikke nå at lave en ny tatovering.
Ved du hvorfor, dit røvhul?
Fordi jeg sender billeder af dine pas til nogle venner.
Sker der mig noget, slipper du ikke levende ud af Spanien.
Hvorfor er du sådan?
Det var bare for sjov. Du har jo ingen sans for humor.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen