‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫מאז ששלוש הכלבות האלו הכריזו עלינו מלחמה,‬
‫נאלצנו לדאוג שהן ייעלמו…‬
‫ולהחזיר לעצמנו את הכבוד.‬
‫ואת הכסף שלנו, כמובן. את הכסף.‬
‫אז הרשו לי להציג בפניכם‬ ‫את המגויס החדש שלי.‬
‫דרווין.‬
‫דרווין הוא מקצוען שעבד במדיין,‬ ‫בסיודאד חוארס, בסינלואה…‬
‫צריך להיות ממש טוב‬ ‫כדי לנהל קריירה פלילית במקומות כאלה.‬
‫והוא ומויסס יבצעו את הג'וב.‬
‫ואתם תהוו כוח הסיוע.‬
‫הג'וב ממש קל.‬
‫ג'ינה עשתה טעות והתקשרה לאמא שלה,‬
‫וזה כי הן נעשו לא זהירות.‬
‫עברו שישה חודשים,‬ ‫והן כבר התחילו לחיות חיים רגילים.‬
‫ונדי!‬
‫בואי למטה.‬
‫אני באה.‬
‫היי.‬
‫נפרדתי מהחברה שלי.‬
‫מה?‬
‫לא יכולתי להמשיך ככה. יצאתי מדעתי.‬ ‫לא יכולתי.‬
‫הרגשתי שאני משקרת לה.‬
‫אבל… את לא משקרת לאף אחד.‬ ‫לא קרה בינינו כלום.‬
‫כן, אבל אני חושבת עלייך יותר מאשר עליה.‬
‫אני מבלה יותר זמן במחשבות עלייך.‬ ‫אני מתעוררת ונזכרת בך.‬
‫אני מתחילה לעבוד וחושבת עלייך.‬
‫אני הולכת לישון ולא יכולה להפסיק לחשוב.‬ ‫לוקח לי המון זמן להירדם.‬
‫אני חושבת על לעשות איתך דברים,‬ ‫כמו למשל טיולי אופנועים.‬
‫לאן?‬ ‫-לא יודעת, לא משנה.‬
‫ניסע למדריד, להרים, אפילו במסוק.‬
‫במסוק?‬
‫כן, במסוק.‬
‫ונדי, אני לא יודעת אם זה ימצא חן בעיניי‬ ‫כשתנשקי אותי.‬
‫כלומר, אולי…‬ ‫אולי לא כדאי שנתנשק. כלומר…‬
‫העניין… העניין הוא…‬
‫אין לי מושג אם זה הולך לאנשהו‬ ‫או אם זה יתרסק.‬
‫אבל אני חושבת שאני מאוהבת בך.‬
‫מאוהבת ממש.‬
‫טוב…‬
‫זה תא הטלפון שממנו ג'ינה התקשרה.‬
‫הן בטח בעיירה הקרובה. נסרוק את האזור.‬
‫כל רחוב,‬
‫כל שכונה, כל כיכר.‬
‫ואל תפסיקו‬
‫עד שתמצאו אותן.‬
‫ואז נתמקם ונצפה בהן.‬
‫ונחכה.‬ ‫-נחכה למה?‬
‫נחכה לרגע שלנו.‬
‫ראית פעם חתולים גדולים צדים?‬ ‫נעשה את זה ככה.‬
‫בזהירות, בערמומיות, ובהיחבא.‬
‫אל תזנקו על הטרף כדי להראות כמה אתם חזקים.‬
‫גלו סבלנות וקור רוח.‬
‫כמו טיגריס.‬
‫אני רוצה שנרים כוסית לכבוד טוני‬ ‫שהכין לנו את הפאייה הנפלאה הזו.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫לחיי טוני!‬ ‫-לחיי טוני.‬
‫שמחתי.‬ ‫-אנחנו אוהבים אותך.‬
‫וגם לחייכן, בנות.‬
‫תודה רבה על הארוחה. בעיירה הזאת‬ ‫מזמינים אותי רק למסיבות של תלמידים.‬
‫אבל הם בני שמונה.‬ ‫הם אוהבים דגני בוקר מתוקים, מיץ ממותק…‬
‫אתה יודע, קורל הייתה מורה.‬ ‫יש לכם הרבה במשותף.‬
‫באמת?‬
‫לא ממש.‬
‫לימדתי כמה בנות שיעורים פרטיים,‬ ‫מין עבודה מהצד כזו.‬
‫זה סיפור ארוך.‬
‫אתן אף פעם לא מספרות סיפורים על עצמכן,‬ ‫ארוכים או קצרים.‬
‫איך שלושתכן צצתן כאן, בתור אופות,‬ ‫באמצע המדבר?‬
‫זה פשוט קרה.‬
‫רצינו חיים חדשים.‬
‫מי לא רוצה?‬ ‫-בדיוק.‬
‫כמובן.‬
‫כן, אני הולכת לישון מסריחה מדלק.‬
‫זה דוחה. אבל קשה להשאיר הכול מאחור, לא?‬
‫פשוט צריך לגלות קצת חוסר אחריות,‬ ‫וזה מה שעשינו.‬
‫ממש לא.‬
‫מה את עשית לפני כן, ג'ינה?‬
‫עשיתי קצת מכל דבר, כן?‬
‫רואים למה אני מתכוונת?‬ ‫האווירה נעשית מתוחה פתאום.‬
‫נערות המדבר המסתוריות.‬
‫נו באמת.‬
‫כמו בסרט.‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫זה נכון.‬ ‫-עשי לי טובה.‬
‫אלך לבדוק את פשטידת התפוחים.‬
‫זין.‬
‫טוב, הייתי מנכ"לית‬ ‫של חברה לייצור חומרי ניקוי.‬
‫חומרי ניקוי, דוחי חרקים, אקונומיקה, כל זה.‬
‫יום אחד, אחרי ישיבה עם העובדים,‬
‫יצאתי לארוחת צהריים ועברתי ליד כנסייה.‬
‫לא הייתי בכנסייה המון שנים.‬
‫אבל באותו היום נכנסתי.‬ ‫נכנסתי והתיישבתי בשורה הקדמית.‬
‫ולפתע, הבטתי למעלה,‬
‫וראיתי את ישו מסתכל עליי.‬
‫ואני לא יודעת, הרגשתי משהו. אני…‬
‫הרגשתי שהוא מדבר אליי.‬
‫ישו?‬ ‫-כן.‬
‫ומה הוא אמר?‬
‫הוא אמר, "נערתי, את אומללה בעבודה הזו,‬
‫"כל הזמן בישיבות, משיקה מוצרים מגוחכים.‬
‫"וכל מה שאת באמת רוצה‬ ‫זה שזה יסתיים." מבינה?‬
‫הרגשתי כאילו הוא אומר לי,‬
‫"קורל,‬
‫"לכי."‬
‫אז אני…‬
‫עזבתי את העיר.‬
‫והנה אני.‬
‫אם אלוהים אומר לך משהו,‬ ‫לא כדאי להרגיז אותו.‬
‫תורך, ונדי.‬
‫ספרי להם על העבודה שלך כדיילת.‬ ‫-לא נכון!‬
‫כן.‬ ‫-אבל חכי קצת.‬
‫פשטידת תפוחים היא לא אותו הדבר‬ ‫בלי שנאפס תפוחים.‬
‫שוטים!‬
‫קורל.‬
‫מה את עושה לעזאזל?‬
‫את חושבת שהם מטומטמים?‬ ‫שתוכלי לעבוד עליהם ככה?‬
‫לספר להם איזה בולשיט שבא לך?‬
‫מאמי, מה אמרת שם על זה שדיברת עם אלוהים?‬
‫ושאני דיילת?‬
‫מה מצחיק? אני לא רוצה שתשקרי לחברה שלי.‬
‫ונדי, אני עושה לך טובה.‬
‫סליחה?‬
‫איזו טובה זו?‬
‫אני מרגיעה אותה עם סיפור נחמד וקל לעיכול‬
‫כדי שהיא לא תשאל על העבר שלך עד סוף חייך?‬
‫מה אם נרצה לומר להם את האמת?‬
‫לא עכשיו, אבל יום אחד.‬
‫את רוצה לספר לטוני את האמת?‬
‫שהשתינו עלייך בשביל כסף‬ ‫ושנכנסת להיריון מלקוח?‬
‫את רוצה להגיד לחברה שלך‬ ‫שקשרו אותך כדי שתפתחי את התחת?‬
‫זאת האמת שאתן רוצות לספר? בסדר.‬
‫אני רוצה לומר שנחטפנו.‬
‫שזו הייתה חוויה קשה, ושברחנו. מה הבעיה?‬
‫ניסיתי לספר לטוני את האמת‬ ‫מאז שהוא הציע לי נישואין.‬
‫אבל אני לא מסוגלת.‬
‫ואני גם לא יכולה להגיד לו כן,‬
‫כי אני מרגישה שאני משקרת לאהבת חיי.‬
‫בנות,‬
‫אם תניחו את העבר המחורבן שלנו על השולחן,‬
‫תהרסו הכול.‬
‫תמלאו את חייכן החדשים בזוהמה.‬
‫זה יכתים הכול.‬ ‫ הנשיקות, ארוחות הבוקר, החיבוקים…‬
‫אתן לא מבינות?‬
‫אתן תחליפו את האהבה במשהו אחר.‬
‫ברחמים,‬
‫בספקות, ב… אהדה.‬
‫כשהם מסתכלים עליכן עכשיו,‬ ‫הם רואים את ונדי וג'ינה.‬
‫אבל אם תחשפו את העבר הנורא שלנו,‬ ‫מה לדעתכן הם יראו?‬
‫הם לעולם לא יסתכלו עליכן באותו אופן.‬
‫הפחד שחווינו לעולם לא ירפה.‬
‫אני מרגישה אותו כל לילה.‬
‫הוא לא נותן לי לישון.‬
‫אני לא יכולה לנשום.‬
‫לא יכולה לזוז.‬
‫אתן לא חושבות שמגיע לכן‬ ‫שהוא ייעלם כשתפקחו את עיניכן בבוקר?‬
‫לא?‬
‫וכל הדיבורים האלה על שוד משאיות‬
‫וקבירת מתנקשים בחיים,‬ ‫נוכל לחסוך מהם גם את זה, נכון?‬
‫בעיקר כי הם אולי יחששו‬
‫שהרוצחים האלה יופיעו יום אחד‬ ‫על מפתן דלתם, וידרשו את כספם בחזרה.‬
‫תמציאו איזה סיפור שתרצו, רק שיהיה נחמד.‬
‫וכיפי.‬
‫כדי שלא תיזכרו באמת בכל יום בחייכם.‬
‫נכון?‬
‫ההוראה היא לפתוח באש‬ ‫רק אם תמצאו את שלושתן יחד במקום מרוחק.‬
‫תדווחו לדרווין ולי.‬
‫אני לא רוצה שתהרגו אחת מהן‬ ‫והשניים האחרות יברחו.‬
‫נהרוג את שלושתן ביחד,‬
‫בו זמנית, ובלי עדים.‬
‫בוא נרפא את הפצע הזה אחת ולתמיד…‬
‫אחי.‬
‫עם החיבוק הזה,‬
‫הייתי משוכנע שמציאת הבנות וחיסולן‬ ‫הייתה מטרתי בחיים.‬
‫אבל זו הייתה המטרה של מישהו אחר.‬
‫זה היה כמו חייל פשוט ברייך השלישי‬ ‫שמאמין בכל לבו‬
‫ומצדיק זאת לעצמו שוב ושוב,‬ ‫שהוא עושה את הדבר הנכון.‬
‫אבל זה רק כי מישהו אחר שטף לו את המוח.‬
‫ביליתי יותר זמן באוויר מאשר על הקרקע.‬
‫טסתי כל הזמן מבואנוס איירס ל… לימה,‬
‫בוגוטה, צ'ילה. הרבה פעמים לצ'ילה.‬
‫ועייפת מהחיים האלה?‬
‫עייפתי מהפעמון.‬
‫דינג! "דיילת, כרית." דינג, "דיילת, שמיכה."‬
‫דינג… אנשים הם בלתי נסבלים.‬
‫עייפתי מזה‬
‫ומתדריך הבטיחות בתחילת כל טיסה. צ'או.‬
‫תמיד חשבתי שזה ממש סקסי.‬
‫תראי לנו, בבקשה.‬
‫אני רוצה לראות.‬
‫גם אני.‬ ‫-קדימה!‬
‫גם אני. קדימה.‬ ‫-עשי את זה!‬
‫עשי את זה!‬
‫טוב, הנה.‬
‫בואו נראה…‬
‫גבירותיי ורבותיי…‬
‫במטוס זה יש ארבע יציאות‬
‫ושתי יציאות חירום.‬
‫שתיים מאחור,‬
‫שתיים מלפנים, ושתיים נוספות מעל הכנפיים.‬
‫במקרה של אובדן לחץ פתאומי בתא הנוסעים,‬
‫החזיקו חזק בדיילת שלכם.‬
‫ג'ינה, תורך. מה את עשית לפני שבאת הנה?‬
‫הייתה לי עבודה רגילה.‬
‫נהגתי לרקוד במועדון לילה,‬ ‫ועזבתי כי הבעלים היה נבלה.‬
‫החיים שלי לא היו זוהרים במיוחד.‬
‫לא נסעתי לצד השני של העולם.‬
‫אבל כן דיברתי עם ישו.‬
‫דיברתי איתו הרבה.‬
‫שאלתי אותו הרבה שאלות, אבל…‬
‫הוא אף פעם לא ענה.‬
‫יום אחד החלטתי לברוח מהגיהינום הזה.‬
‫לא יכולתי לסבול לעבוד‬ ‫עד השעות הקטנות של הלילה,‬
‫ולשתות כשלא רציתי לשתות,‬
‫לחייך כשלא רציתי לחייך, מבינים?‬
‫לסבול את נוכחות החלאות האלה,‬
‫שחשבו שיש להם איזו זכות עליי,‬
‫ושהם יכולים לעשות לי‬ ‫מה שבא להם, כי, כמובן,‬
‫עמדתי שם ורקדתי‬
‫ושרתי עם שאר הבנות.‬
‫כאילו שזה הדבר שעשה אותי הכי מאושרת בעולם.‬
‫זהו זה.‬
‫בתחילת כל חודש,‬
‫כשרומיאו ידע שהלקוחות קיבלו משכורות‬ ‫ושיש להם כסף בכיס,‬
‫הוא תכנן ארוע מיוחד, מופע של הבנות.‬
‫הדלתות נפתחו בשעה היעודה, והמופע החל.‬
‫פעם הוא רצה שנופיע‬ ‫כאילו אנו מקהלה של נערות בית ספר.‬
‫בהתחלה תהיתי אם הוא עשה זאת‬ ‫כדי להשפיל אותנו,‬
‫או כדי לגרום לגברים להיות חרמנים יותר‬
‫בגלל הפנטזיה של זיון נערה ממקהלת בית הספר.‬
‫אבל זה לא היה בגלל זה.‬
‫זה היה כי בכך שהשתתפנו בפארסה הזו,‬ ‫אמרנו ללקוחות,‬
‫"אנחנו שותפות במשחק המקאברי הזה.‬
‫"אנחנו מסכימות.‬ ‫תוכלו לזיין אותנו בלי רגשות אשמה."‬
‫כאילו שקבלת הפנים הנחמדה והעולצת הזו ‬
‫לא יכולה להוות ההקדמה‬ ‫לאונס המוני מדי לילה.‬
‫זה כדי לספור את הימים שלך בכלא?‬
‫אלה לא ימים.‬
‫אלה הג'ובים שלי.‬
‫למה בצבעים שונים?‬
‫מדינות שונות.‬
‫אדום זה לקולומביאנים,‬ ‫ירוק זה למקסיקנים, וכחול…‬
‫כחול זה לאלה שלא גיליתי מאיפה הם.‬
‫עכשיו אם לא אכפת לך, תוכל להסתובב?‬
‫למה?‬
‫כי זה דבר אחד להסתכל על הקעקועים שלי,‬
‫אבל זה דבר אחר… להסתכל לי על הזין.‬
‫אני יודע מה החולשה שלך, אחי.‬
‫קדימה. תסתובב.‬
‫למה אתה רומז?‬
‫אני לא רומז לכלום. אני מכבד את זה.‬
‫אני מתנקש נאור.‬
‫אני מכיר אנשים.‬
‫בחורים שאוהבים בחורים.‬ ‫בחורות שיורדות לבחורות.‬
‫וזה בסדר.‬
‫אבל אני לא כזה.‬
‫ואם הייתי,‬
‫טוב, אתה החבר של הבוס.‬
‫אתה טועה ואתה מתנהג כמו אידיוט.‬
‫ראיתי איך הוא אחז בידך הקטנה.‬
‫וכמה שנראית בעננים, מאושר,‬
‫מאוהב.‬
‫אתה גר בבית שלו.‬
‫אתה מבשל לו.‬
‫אתה אוסף את הבנות שלו מבית הספר.‬
‫וגם, ניסית לגנוב ממנו כסף, והוא סלח לך.‬
‫ובגידה כזו… רק אהבה יכולה לסלוח לה.‬
‫בוא אבהיר לך שני דברים.‬
‫רומיאו הוא אולי המשפחה שלי,‬
‫אחי,‬
‫אבל אני לא מזיין אותו והוא לא מזיין אותי,‬ ‫וזה בחיים לא יקרה.‬
‫ושנית,‬
‫אתה כאן כדי להרוג את הכלבות האלה,‬
‫לא להסתובב עירום עם הקעקועים העלובים שלך,‬
‫או כדי לנפנף לי בזין שלך,‬ ‫ובטח שלא כדי לרכל על החיים שלי.‬
‫אז סתום את הפה הגדול שלך,‬
‫או שאמשוך לך את הלשון החוצה בעזרת צבת‬
‫כדי שתסיים את הג'וב שלך בשתיקה.‬
‫אתה מבין?‬
‫אני מבין.‬
‫אגיד לך רק דבר אחר אחרון,‬
‫ואז אסתום.‬
‫אני לא בוטח בך.‬
‫אתה מנוול מהסוג‬
‫שמחפה עליי היום‬
‫וגונב את אשתי ואת הכסף שלי מחר.‬
‫כמו שעשית לרומיאו.‬
‫ובביזנס הזה,‬
‫בוגד…‬
‫תמיד נשאר בוגד.‬
‫עוד מרגריטות, בנות?‬ ‫כן.‬
‫אנחנו הולכים לישון.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫אני לא יכולה להחזיק את העיניים פקוחות‬ ‫והקרסוליים שלי הורגים אותי.‬
‫אבל תבלו לכם.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫אנחנו…‬
‫כן, נכון? אנחנו…‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫תיהנו לכם. אל תנקי, בסדר?‬ ‫נעשה את זה מחר בבוקר.‬
‫תבלו.‬ ‫-צ'או.‬
‫צ'או, חבר'ה.‬ ‫-צ'או.‬
‫נטישה המונית, אה?‬
‫זו אהבה.‬
‫כן.‬
‫אל תדאגי לגבי הברמן, גברתי.‬
‫הבר יישאר פתוח כל הלילה.‬
‫תודה.‬
‫תקשיב, פאו.‬
‫אכפת לך אם נעצור עכשיו ונמשיך בלילה אחר?‬
‫שתיתי יותר מדי מרגריטות‬ ‫ושוטים של שנאפס תפוחים, ואני קצת…‬
‫כן.‬
‫בטח. אין בעיה.‬
‫כלומר, אני גם קצת עייף,‬ ‫ואני צריך לקום מוקדם מחר.‬
‫תודה.‬ ‫-בטח.‬
‫טוב…‬
‫את יודעת, כשאלמד מחר‬ ‫את הכיתה שלי עם הנגאובר,‬
‫לא אפסיק לחשוב על האופה שמדברת עם אלוהים.‬
‫טוב.‬
‫צ'או.‬
‫היה לי עסק,‬
‫חברות נפלאות,‬
‫ובית שבו ערכנו מסיבות מגניבות מדי ערב.‬
‫אפילו היה מישהו שאני מחבבת שגורם לי לצחוק.‬
‫פאו יכול להפוך להיות בן הזוג שלי.‬
‫אבל במקום לבקש ממנו שיישאר‬ ‫ויבלה איתי את הלילה,‬
‫ביקשתי ממנו שיילך.‬
‫והתחלתי להיזכר בכל הסבל בחיים שלי.‬
‫חזרתי על כך שוב ושוב בראשי כמו תקליט שרוט.‬
‫נהניתי לחשוב על ההשפלות,‬
‫כאילו רציתי להכאיב לעצמי‬ ‫על חוסר יכולתי לנהל חיים.‬
‫על חוסר יכולתי להירדם.‬
‫על חוסר יכולתי להיות בדייט עם בחור מקסים.‬
‫על כך ששיקרתי לחברותיי וגרמתי להן לחשוב‬ ‫שאני נקייה מסמים כבר שישה חודשים.‬
‫חייתי שוב הכול.‬
‫אז זאת מסיבת רווקים, אה?‬
‫אז מה תרצו? סטריפטיז לכולכם?‬
‫פגישה פרטית לחתן?‬
‫את יודעת מה זה בוקאקה?‬
‫וכשחייתי מחדש את הסבל הזה,‬
‫את רשימת הדברים האינסופית‬ ‫שגרמו לי להיגעל מעצמי,‬
‫עוררתי בי מחדש את הייסורים והחרדות.‬
‫ואז,‬
‫סמים היו הדרך שלי לברוח.‬
‫למה את מנקה?‬
‫לא יכולתי לישון.‬
‫יותר מדי שוטים.‬
‫המיטה שלי התנודדה כמו סירה בים.‬
‫אז פאו הלך?‬
‫הוא ממש נחמד.‬
‫כן, כן, הוא מלאך.‬
‫אבל רציתי להיות לבד.‬
‫את בסדר?‬
‫איך הולך עם גרטה?‬
‫טוב. אני מחבבת אותה. מאוד.‬
‫אני מחבבת אותה מאוד.‬
‫כן, אה?‬
‫כן.‬
‫כן, אני…‬
‫לא יכולה להסביר את זה. יש משהו…‬
‫היא כל כך עדינה.‬
‫היא הגיעה על האופנוע שלה‬ ‫בחיפזון גדול מאוד כדי לומר לי…‬
‫באותו הרגע,‬
‫כשהקשבתי לוונדי בזמן שאני מסטולית לגמרי,‬
‫חוויתי הארה.‬
‫הבנתי מה הבעיה שלי,‬
‫הסיבה שלא הצלחתי להיות מאושרת‬ ‫כמו החברות שלי.‬
‫היה קו שהפריד ביני לביניהן.‬
‫קו רחב מאוד‬
‫שעשוי מכל החרא שנטלתי במהלך חיי.‬
‫ואז קלטתי. הבעיה שלי לא הייתה המועדון,‬ ‫או דימוי עצמי.‬
‫אלא העובדה שאני מכורה כבר שש שנים.‬
‫חשבתי שהתמסטלתי כדי להעלים את הכאב,‬ ‫אבל האמת היא‬
‫שההתמכרות שלי הייתה כה חזקה שנזקקתי לסיבות‬
‫להישאר לכודה במעגל הקסמים הזה.‬
‫ככל שחשתי יותר כאב,‬ ‫ככל שחיי היו קשים יותר,‬
‫כך היו לי יותר תירוצים לקחת תרופות הרגעה,‬
‫קוקאין, אופיום…‬
‫בגלל זה לא יכולתי להיות מאושרת.‬
‫בגלל זה הראיתי לפאו את הדלת‬ ‫במקום לרקוד איתו.‬
‫כי הייתי צריכה להתמסטל.‬
‫ואת זה עדיף לעשות לבד.‬
‫זה נפלא, ונדי. אני כל כך שמחה בשבילך.‬
‫באמת.‬
‫תודה.‬
‫אז מה איתך? אה?‬
‫נקייה כבר שישה חודשים, אחותי.‬
‫קורל, אני כל כך גאה בך.‬
‫כל כך גאה.‬
‫את כזאת חזקה.‬
‫את יודעת כמה הכעסת אותי פעם?‬
‫אף פעם לא ידעתי למה לצפות…‬ ‫אם אמצא אותך מתה באמבטיה או בתאונת דרכים.‬
‫לא ידעתי אם תיקחי מנת יתר,‬ ‫ואצטרך לתקוע בך מחט כדי להציל אותך.‬
‫כל הזמן הייתי מבועתת‬
‫מזה שמשהו יקרה לך.‬
‫זה נגמר.‬
‫זה נגמר, טוב?‬
‫מה יש?‬
‫כן.‬
‫"כן" מה?‬
‫כן, אני רוצה להינשא לך.‬
‫כן, אני רוצה שתהיה האבא של הילד שלי.‬ ‫כן, אני בוחרת בתוכנית ב'.‬
‫זה היה הלילה האחרון‬ ‫שבו היה לנו סיכוי לחיים טובים יותר.‬
‫אבל לנו לא היה לנו מושג.‬
‫היי.‬
‫רוצה ללכת לחוף ולצפות בזריחה?‬
‫כי כשהשחר יעלה,‬ ‫מזלנו ישתנה באופן בלתי הפיך.‬
‫למה לא שמת יותר שעועית?‬
‫אם אתה מבשל, אתה מבשל לשניים.‬
‫כשאני מבשל, אני מבשל לשניים.‬
‫אתה מבין?‬
‫בטח. ‬
‫תכין לי רשימה של המנות האהובות עליך.‬
‫בסדר?‬
‫אני צוחק.‬
‫אם יום אחד אתה חושב א',‬
‫ולמחרת אתה חושב ב',‬
‫והמוח שלך הוא כמו מטוטלת,‬
‫אז מה אתה?‬
‫אתה אמן טרפז.‬
‫מה שתגיד, בנאדם.‬
‫קברת את הבנות האלה מתחת לגוש בטון.‬
‫אבל אז הוצאת אותן.‬
‫גנבת את הכסף של הבוס.‬
‫אבל אז הלכת לגור איתו.‬
‫יום אחד, אתה עושה דבר אחד.‬
‫למחרת, אתה עושה ההפך.‬
‫אמן…‬
‫טר…‬
‫פ…‬
‫ז.‬
‫לא מעניין אותי מה אתה חושב.‬
‫אני יודע.‬
‫תשמע, אחי, אני יודע שאנשים לא אוהבים לשמוע‬ ‫על מחלות הנפש שלהם.‬
‫זה קשה.‬
‫אבל אוכל לתת לך עצה?‬
‫קח ליתיום.‬
‫כאילו, העבודה הזו גורמת לך לחוסר יציבות.‬
‫אני כבר הפסקתי לקחת.‬
‫בסדר? אבל אני יודע שזה יעזור לך.‬
‫רואה?‬
‫אתה צוחק. אתה מאיים עליי, ואז אתה צוחק.‬
‫אתה מכוון לי היום אקדח לראש‬ ‫ומחר אתה מוסיף אותי לפייסבוק שלך.‬
‫אתה מבין את זה? אתה רואה את זה?‬
‫אתה מתאהב בזונה הקטנה של רומיאו,‬
‫אתה רוצה להרוג אותה, ואז לא רוצה,‬ ‫ומשחרר אותה.‬
‫ואז היא זו שהורגת את אחיך הקטן!‬
‫ממה ששמעתי, כריסטיאן היה צריך יותר ליתיום‬ ‫ופחות הירואין.‬
‫והיא הרגה אותו!‬
‫היא בעצם עשתה לו טובה.‬
‫בן זונה.‬
‫אם תדבר שוב עליי או על המשפחה שלי,‬ ‫אני אכניס בך כדור.‬
‫אם, מסיבה כלשהי, אתה תירה בי קודם,‬ ‫לא יהיה לך זמן לקעקע את הפס.‬
‫יודע למה, בן זונה?‬
‫כי אני שולח את תמונות הדרכונים שלך‬ ‫לחברים שלי‬
‫כדי שאם במקרה תחסל אותי,‬ ‫לא תצא מספרד בחיים.‬
‫למה אתה מתנהג ככה?‬
‫זאת סתם הייתה בדיחה.‬
‫אין לך חוש הומור.‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬