NETFLIXOVA SERIJA
Budući da su nam tri kučketine objavile rat,
prisiljeni smo ih se riješiti.
I vratiti poštovanje.
I svoj novac, naravno. Svoj novac.
Zato vam predstavljam najnovijeg čovjeka.
Darwina.
Darwin je profesionalac. Radio je u Medellínu, Ciudad Juárezu, Sinaloi.
Samo vrhunski kriminalac ima karijeru na takvim mjestima.
On i Moisés obavit će zadatak.
A vi ćete im pomoći.
Zadatak nije težak.
Gina je pogriješila i nazvala mamicu
zato što se osjećaju sigurno.
Prošlo je šest mjeseci i sada već žive normalno.
Wendy!
Siđi.
Evo me!
Bok.
Prekinula sam s curom.
Molim?
Nisam više mogla tako, ludjela sam. Nisam mogla. Osjećala sam se kao lažljivica.
Ali nisi lažljivica, ničega nije bilo među nama.
Da, ali na tebe mislim više nego na nju.
Češće mislim na tebe. Probudim se i sjetim te se.
Počnem raditi i mislim na tebe.
Legnem u krevet, ne mogu spavati jer stalno mislim na tebe.
Mislim na to što radimo, na vožnju motorom.
-Kamo idemo? -Ne znam, bilo kamo.
U Madrid, u planine, čak helikopterom.
Helikopterom?
Da, helikopterom.
Ne znam hoće li mi se poljubac s tobom svidjeti.
Mislim, možda… Možda se nećemo ljubiti.
Slušaj…
Nemam pojma ide li ovo ikamo ili ćemo brzo izgorjeti.
Ali mislim da sam se zaljubila.
Jako zaljubila.
Dobro.
Tu je govornica iz koje je Gina zvala.
Vjerojatno su u obližnjem mjestu. Pročešljat ćemo sve ulice.
Svaku četvrt, svaki trg.
Prijeći ćemo svaki centimetar.
Dok ih ne nađemo.
Onda ćemo ih nadzirati.
-I čekati. -Što?
Čekat ćemo pravi trenutak.
Znaš kako velike mačke love? Tako ćemo i mi.
Pažljivo, lukavo i neprimjetno.
Ne skačemo mašući velikim mudima.
Držimo ih zalijepljena za guzicu.
Kao tigar.
Nazdravila bih Toniju, koji nam je skuhao tu divnu paellu.
-Hvala. -Hvala lijepa!
-Za Tonija! -Apsolutno.
-Sa zadovoljstvom. -Mili.
I nazdravimo djevojkama.
Hvala na ručku. Ovdje me samo učenici zovu na zabave.
Ali imaju osam godina. Više vole čips i sokove.
Zamisli, Coral je bila učiteljica. Imate puno zajedničkog.
Da?
Ne baš.
Držala sam privatne satove dvjema curicama. Honorarno.
Duga priča.
Ništa nam ne govorite o sebi.
Ni kratke ni duge priče.
Kako ste završile u pustinji kao pekarice?
Eto tek tako.
Htjele smo novi život.
-Svi ga žele. -Baš tako.
Naravno.
Da. Ja u krevetu smrdim na benzin.
Odurno. Ali teško je ostaviti svoj život.
Samo treba biti malo neodgovoran, a mi to jesmo.
Ma ne.
Što si ti radila, Gina?
Pa, pomalo od svega. Zar ne?
Eto, to mislim. Atmosfera postane napeta.
Misteriozne cure iz pustinje.
Ma daj.
-Kao u filmu. -Što?
-Istina je! -Molim te.
Idem pogledati pitu od jabuka.
Jebote.
Ja sam vodila tvrtku za proizvodnju deterdženata.
Repelenata, izbjeljivača i sličnog.
Jednoga dana, nakon sastanka sa zaposlenicima,
na pauzi za ručak prošla sam kraj crkve.
Od prve pričesti nisam bila ušla u crkvu.
Ali taj sam dan ušla i sjela u prvi red.
Odjednom sam dignula pogled.
I vidjela Krista kako me gleda.
I, ne znam, nešto sam osjetila.
Osjetila sam da mi se obraća.
-Krist? -Da.
I što je rekao?
Da sam veoma nesretna u toj tvrtki.
Uvijek na sastancima, zabavljena glupim projektima.
I da zapravo samo želim da svemu tomu bude kraj.
Kao da mi je rekao,
„Coral,
idi.”
I onda sam
otišla iz grada.
I evo me.
Ako ti se Bog obrati, ne smiješ mu proturječiti.
Sada ti, Wendy.
-Reci da si bila stjuardesa. -Ma ne!
-Da. -Pričekajte.
Pita od jabuka nije ista bez jabukovače.
Žestica!
Coral.
Koji kurac radiš?
Misliš da su budale ili neznanci kojima možeš muljati?
Govoriti gluposti kojih se sjetiš?
Mami, kakve su to priče o Bogu?
Da sam ja stjuardesa?
Što je smiješno? Ne možeš lagati i muljati mojoj curi.
Ma radim ti uslugu.
Molim?
Kakvu to uslugu?
Smirit ćeš je ugodnom, običnom pričom
i više te neće pitati za prošlost?
Što ako im želimo reći istinu?
Ne sada, ali jednom.
Želiš Toniju reći istinu?
Da su pišali po tebi
i nosiš klijentovo dijete?
Ti želiš curi reći da su te vezali i širili ti guzicu?
Tu istinu želite reći? Dobro.
Želim reći da su nas oteli.
Da su nas mučili i pobjegle smo. Zašto ne?
Toniju želim reći istinu otkad me zaprosio. Ali ne mogu.
A ne mogu ni prihvatiti prosidbu.
Jer varam ljubav svoga života.
Cure.
Ako im otkrijete svoju usranu prošlost,
sve ćete upropastiti.
Okaljat ćete novi život.
Sve ćete time obojiti. Poljupce, doručke, zagrljaje.
Nije vam jasno?
Ljubav ćete zamijeniti nečim drugim.
Samilošću.
Sumnjama. Sažalijevanjem.
Sada u vama vide Wendy i Ginu.
A što mislite da će vidjeti oživite li našu jezivu prošlost?
Nikad vas više neće gledati isto.
Nikad neće nestati strah koji smo proživjele.
Osjećam ga svaku noć.
Ne mogu spavati.
Ne mogu disati.
Ne mogu se micati.
Ne mislite da zaslužujete
da ga nema kad ujutro otvorite oči?
Zar ne?
A to da smo pucale, pljačkale aute
i zakapale ubojice žive isto im ne moramo reći, ne?
Pogotovo zato što mogu misliti
da će im ti ubojice jednoga dana
doći na vrata, pucati i tražiti svoj novac.
Zato, izmislite što god želite, ali neka bude lijepo. I zabavno.
Da se ne morate svaki dan svega sjećati.
Zar ne?
Ako ih ne zateknete sve zajedno na osami, ne pucajte.
Recite Darwinu i meni.
Neću da jednu ubijete, a ostale pobjegnu.
Zajedno ćemo ih ubiti.
Istodobno. Bez svjedoka.
Zaliječimo tu ranu jednom zauvijek.
Brate.
I tim zagrljajem
bio sam uvjeren da mi je životni cilj naći i ubiti te djevojke.
No to je zapravo bio životni cilj nekoga drugog.
Bio sam pravi vojnik Trećeg Reicha koji ponosno vjeruje,
nalazeći beskrajna opravdanja, da je cilj ispravan.
Sve zato što je netko ovladao njegovim zdravim razumom.
Više sam bila u zraku nego na tlu.
Često sam letjela iz Buenos Airesa u Limu,
Bogotu, u Čile. Često u Čile.
I dosadio ti je taj život?
Zvrndanje poziva.
Cin! Molim jastuk. Cin! Molim dekicu.
Cin, cin, cin! Ljudi su nepodnošljivi.
To mi je dozlogrdilo.
I prokleto demonstriranje sigurnosnih uputa prije leta. Doviđenja!
Meni je to oduvijek baš seksi.
Daj da vidim.
Želim vidjeti.
-I ja. -Daj!
-I ja. Hajde. Daj. -Daj!
Daj!
Evo!
Da vidimo.
Dame i gospodo.
U ovome su avionu četiri izlaza.
I dva izlaza za nuždu.
Dva su straga.
Dva su sprijeda i dva su na krilima.
U slučaju naglog gubitka tlaka
čvrsto primite stjuardesu.
Gina, a sada ti. Što si ti radila?
Imala sam običan posao.
Plesala sam u diskoteci, onda sam dala otkaz jer je vlasnik bio ljigavac.
Moj život nije tako glamurozan.
Nisam proputovala pola svijeta.
Ali Krist mi se obratio.
Često smo razgovarali.
Mnogo sam toga tražila.
Ali nije mi to dao.
I onda sam odlučila pobjeći iz tog pakla.
Bilo mi je grozno raditi do sitnih sati.
Piti kad nisam htjela piti.
Smiješiti se kad se nisam htjela smiješiti.
Trpjeti te grozne ljigavce
koji misle da si njihova.
Da ti mogu raditi što god žele jer, naravno,
plešeš ondje
i pjevaš s ostalim djevojkama.
Kao da te to veseli najviše na svijetu.
To je to.
Početkom svakog mjeseca,
kad je Romeo znao da su klijenti dobili plaću i puni su novca,
organizirao bi poseban događaj, nastup djevojaka.
Vrata bi se otvorila u određeno vrijeme i počeo bi spektakl.
Jednom smo morale pjevati kao školski zbor.
Isprva sam se pitala želi li nas poniziti.
Ili želi napaliti te muškarce fantazijom
jebanja curice iz školskog zbora.
Ali nije bilo to.
Sudjelovanjem u toj farsi klijentima smo poručivale
da smo svojom voljom u toj mračnoj igri.
Mi smo za. Jebite nas bez grižnje savjesti.
Ta slatka, vesela dobrodošlica
ne može biti uvod u masovno silovanje.
Tako si brojio dane u zatvoru?
Nisu to dani.
Obavljeni poslovi.
Zašto razne boje?
Za razne zemlje.
Crveni su Kolumbijci, zeleni Meksikanci, a plavi…
Oni za koje nikada nisam doznao odakle su.
Bi li se sad okrenuo, molim te?
Zašto?
Zato što nije isto gledati moje tetovaže
i gledati moj kurac.
Znam što je tvoja slaba točka, brate.
Okreni se, hajde.
Što želiš reći?
Ništa ne želim reći. Poštujem to.
Ja sam moderni ubojica.
Znam ljude.
Dečke koji vole dečke. Cure koje ližu curama.
Nema problema.
Ali ja nisam takav.
A da i jesam,
pa, ti si šefov momak.
Griješiš i praviš se pametan.
Vidio sam kako te primio za ručicu.
Bio si sav sretan.
Zaljubljen.
Živiš u njegovoj kući.
Kuhaš mu.
Voziš njegove kćeri iz škole.
A i pokušao si ga opljačkati, no oprostio ti je.
A takvu izdaju čovjek će oprostiti samo zbog ljubavi.
Neka ti dvije stvari budu jasne.
Romeo mi je možda obitelj,
brat,
ali ne jebem ga niti on jebe mene.
Niti će se to ikada dogoditi, jebemu.
I drugo.
Došao si ubiti te tri kučketine.
A ne se gol šepuriti s tim lažnim tetovažama.
Niti mi pokazivati kurac. A najmanje blebetati o mom životu.
Zato zaveži tu jezičinu
ili ću ti je iščupati kliještima da posao završiš u tišini.
Je li jasno?
Jasno.
A ja ću tebi još samo nešto reći.
I onda šutim.
Ne vjerujem ti.
Ti si baraba
koja će mi danas pomoći,
a sutra mi ukrasti ženu i novac.
Kao što si Romeu.
A u ovome poslu,
jednom izdajnik,
uvijek izdajnik.
-Još margarita, cure? -Može.
Mi idemo u krevet.
-Ne! -Idemo.
Užasno mi se spava i gležnjevi me jako bole.
Ali vi uživajte.
-Laku noć. -Laku noć.
Mi…
Da, zar ne? Mi…
-Da. -Dobro.
Uživajte. Nemoj spremati, sutra ćemo.
-Uživaj. -Bok.
-Bok, ljudi. -Bok.
Svi su pobjegli.
To ti je ljubav.
Da.
Ne brinite se zbog barmena, gospođice.
Bar će raditi cijelu noć.
Hvala.
Slušaj, Pau.
Možemo li stisnuti pauzu i nastaviti drugi put?
Popila sam tako puno margarita i jabukovače da sam malo…
Da.
Naravno. Nema problema.
I ja sam se malo ubio. A ujutro rano ustajem.
-Hvala. -Sve u redu.
Dobro.
Znaš, dok sutra mamuran budem držao nastavu,
mislit ću na pekaricu koja razgovara s Bogom.
Dobro.
Bok.
Imala sam posao,
divne prijateljice
i kuću u kojoj smo svaki dan imale društvo na večeri.
Čak mi se sviđao muškarac uz kojega sam se smijala.
Mogla bih biti s Pauom.
Ali nisam ga pozvala da prespava kod mene. Izbacila sam ga.
I počela se prisjećati svih životnih užasa
i vrtjeti ih u glavi kao film koji se zaglavio.
Uživala sam u najgorim scenama poniženja
kao da se kažnjavam jer ne mogu živjeti.
Jer ne mogu spavati.
Jer ne mogu biti sa šarmantnim muškarcem.
Jer prijateljice misle
da se šest mjeseci ne drogiram.
Sve sam opet proživljavala.
Ovo je momačka večer?
Što želite? Striptiz za sve?
Privatnu zabavu za mladoženju?
Znaš li što je bukkake?
Prisjećanjem na te užase,
beskrajan niza razloga zbog kojih se sebi gadim,
samo sam htjela izazvati jad i tjeskobu.
I onda je
drogiranje bilo nužan bijeg.
Zašto čistiš?
Nisam mogla spavati.
Previše cuge.
Krevet mi se ljuljao kao brod.
Pau je otišao?
Baš je drag.
Je, pravi anđeo.
Ali htjela sam biti sama.
Jesi li dobro?
Kako je s Gretom?
Dobro, sviđa mi se. Jako.
Jako mi se sviđa.
Sviđa ti se.
Da.
Da. Pa…
Ne mogu to objasniti. Ima nešto…
Jako je osjećajna.
Dojurila je na bicu sva zajapurena da mi kaže…
U tome času,
dok sam ušlagirana do neba slušala Wendy,
nešto mi je sinulo.
Shvatila sam što je moj problem.
Zašto ne mogu biti sretna kao one.
Odvajala nas je jedna crta.
Debela i raznolika crta,
sačinjena od svih droga koje sam u životu uzela.
I sinulo mi je da moj problem nisu ni klub ni nesigurnost.
Nego to što sam već šest godina ovisnica.
Mislila sam da se drogiram da ublažim patnju,
a zapravo sam zbog ovisnosti tražila izgovore
za zarobljenost u tom groznom krugu.
Što sam se više mučila i teže živjela,
to sam više izgovora imala za sredstva za smirenje,
kokain, opijum.
Zato nisam mogla biti sretna.
Zato sam potjerala Paua umjesto da plešemo.
Zato što sam se htjela urokati.
A za to trebam biti sama.
Predivno, Wendy. Baš mi je drago.
Zbilja.
Hvala ti.
Dobro, a ti?
Šest mjeseci si čista, čovječe!
Baš sam ponosna.
Jako ponosna.
Tako si snažna.
Sjeti se koliko si me ljutila.
Nikad nisam znala što da očekujem. Hoću li te naći mrtvu u kadi ili na cesti.
Ili ću te morati bosti iglom jer si se predozirala.
Stalno sam umirala od straha
da će ti se nešto dogoditi.
Toga više nema.
Nema, dobro?
Što je?
Da.
Što da?
Da, želim se udati za tebe.
Da, želim da budeš djetetov otac. Biram plan B.
Te smo večeri posljednji put imale šansu za bolji život.
Ali nismo to znale.
Hej.
Idemo na plažu gledati izlazak?
Jer u zoru se naša sreća nepovratno promijenila.
Zašto nisi stavio više graha?
Ako kuhaš, kuhaš za dvoje.
I ja kuham za dvoje ako kuham.
Je li jasno?
Naravno.
Napiši koja jela najviše voliš.
Dobro?
Šala.
Ako jedan dan misliš A,
a drugi dan misliš B,
misli ti skaču amo-tamo,
što si onda?
Trapezist.
Samo ti pričaj.
Cure si prekrio cementom.
Ali onda si ih iskopao.
Ukrao si šefu zaradu.
No onda si živio s njim.
Jedan dan radiš jedno.
Drugi dan radiš suprotno.
Tra…
pe…
zist.
Boli me briga što ti misliš.
Znam.
Čuj, brate, znam da nitko ne voli slušati o svojoj psihičkoj bolesti.
Teško je to.
Smijem ti dati savjet?
Pij litij.
Od ovoga posla čovjek postane nestabilan.
Ja ga više ne pijem.
Ali znam da je koristan.
Vidiš?
Smiješ se. Prvo prijetiš, onda se smiješ.
Danas mi prijetiš pištoljem, sutra smo frendovi na FB-u.
Shvaćaš li? Je li ti jasno?
Zaljubiš se u Romeovu kurvicu.
Želiš je ubiti. Ali ne ubiješ je, oslobodiš je.
I onda ti ona ubije bracu!
Po tome što čujem, Christian je trebao više litija, manje heroina.
Ubila ga je!
Zapravo mu je učinila uslugu.
Pička ti materina.
Spomeneš li ikad opet mene ili moju obitelj, ubit ću te.
Ako ti mene slučajno ubiješ prvi, nećeš stići istetovirati tu crtu.
Znaš li zašto, pizdurino?
Prijateljima šaljem fotografije tvoje putovnice.
Ako se to dogodi, iz Španjolske nećeš izaći živ.
Zašto si takav?
Samo sam se šalio.
Nemaš smisla za humor.
Prijevod titlova: Vida Živković