‎UN SERIAL NETFLIX
‎Fiindcă boarfele alea ‎ne-au declarat război,
‎a trebuit să le facem să dispară…
‎și să ne recăpătăm respectul.
‎Și banii noștri, desigur. Banii noștri.
‎Deci vi-l prezint pe noul meu recrut.
‎Darwin.
‎Darwin e un profesionist care a lucrat ‎la Medellín, Ciudad Juárez, Sinaloa…
‎Trebuie să fii un gangster foarte bun ‎ca să faci carieră în locurile alea.
‎El și Moisés se vor ocupa de treabă.
‎Iar voi îi veți sprijini.
‎Treaba e foarte ușoară.
‎Gina a făcut o greșeală ‎când și-a sunat mama
‎pentru că au căpătat încredere.
‎Au trecut șase luni, iar acum ‎au început să ducă o viață normală.
‎Wendy!
‎Coboară!
‎Îndată!
‎Bună!
‎M-am despărțit de iubită.
‎Poftim?
‎Nu puteam continua așa. ‎Simțeam că înnebunesc. Nu puteam.
‎Simțeam că o mint.
‎Dar… tu nu minți pe nimeni. ‎Nu s-a întâmplat nimic între noi.
‎Da, dar mă gândesc mai mult la tine ‎decât la ea.
‎Mă trezesc și îmi amintesc de tine. ‎Încep serviciul și mă gândesc la tine.
‎Mă duc la culcare tot gândindu-mă. ‎Adorm foarte greu.
‎Mă gândesc la tine, ‎la plimbări cu motocicleta.
‎- Unde? ‎- Nu știu, oriunde.
‎La Madrid, la munte, cu elicopterul.
‎Cu elicopterul?
‎Da, cu elicopterul.
‎Wendy, nu știu dacă-mi va plăcea ‎când mă săruți.
‎Adică, poate… ‎Sau poate nu ne sărutăm. Este…
‎Chestia e…
‎Habar n-am dacă ajungem undeva cu asta ‎sau dacă se duce totul de râpă.
‎Dar m-am îndrăgostit de tine.
‎Foarte tare.
‎Păi…
‎Aici e cabina de unde a sunat Gina.
‎Probabil sunt în apropiere, ‎așa că trecem zona prin sită.
‎Fiecare stradă, ‎fiecare cartier, fiecare piață.
‎Căutați peste tot
‎până dați de ele!
‎Iar atunci, stăm la pândă.
‎- Și așteptăm. ‎- Ce așteptăm?
‎Momentul potrivit.
‎Ai văzut cum vânează felinele? ‎Așa vom face.
‎Cu grijă, cu pricepere, ghemuiți.
‎Nu atacați prada ‎ca să vă arătați boașele.
‎Le țineți strâns lipite de voi.
‎Ca un tigru.
‎Propun un toast pentru Toni, ‎care ne-a gătit ‎paella‎ asta incredibilă.
‎- Mulțumesc. ‎- Mersi mult!
‎- Pentru Toni! ‎- Absolut!
‎- Cu plăcere. ‎- Te iubesc.
‎Și pentru voi, fetelor.
‎Mulțumesc pentru masă. ‎Aici mă invită doar elevii la serbări.
‎Și ei au opt ani. ‎Le plac pufuleții, sifonul…
‎Măi să fie! Coral a fost profesoară. ‎Aveți multe în comun.
‎Da?
‎Nu chiar.
‎Erau lecții particulare ‎pentru niște fete, o a doua slujbă.
‎O poveste lungă.
‎Nu ne spuneți niciodată povești ‎despre voi, lungi sau scurte.
‎Cum ați ajuns ‎să aveți o brutărie aici, în deșert?
‎Pur și simplu.
‎Am vrut o viață nouă.
‎- Cine nu vrea? ‎- Exact.
‎Desigur.
‎Eu put a benzină când mă duc la culcare.
‎E scârbos. ‎Dar mi-e greu să las totul în urmă.
‎Trebuie să fii ‎un pic inconștientă, așa ca noi.
‎Pentru puțin!
‎Tu cu ce te ocupai, Gina?
‎Am făcut de toate, nu-i așa?
‎Vedeți ce spun? Atmosfera se tensionează.
‎Misterul fetelor din deșert.
‎Hai, zău așa!
‎- Ca un film. ‎- Poftim?
‎- Așa e! ‎- Pe bune acum!
‎Verific plăcinta cu mere.
‎Futu-i!
‎Am condus o fabrică de detergenți.
‎Detergenți, insecticide, ‎înălbitori, de-astea.
‎Într-o zi, după o ședință cu angajații,
‎am trecut pe lângă o biserică.
‎Nu mai intrasem de la prima împărtășanie.
‎Dar atunci, am intrat. ‎M-am așezat în primul rând.
‎Și deodată am privit în sus
‎și l-am văzut pe Iisus privindu-mă.
‎Și, nu știu, am simțit ceva…
‎Am simțit că vorbea cu mine.
‎- Iisus? ‎- Da.
‎Și ce a spus?
‎A zis: „Ești nefericită la firma aia,
‎toată ziua ședințe, ‎toată ziua lansări de produse absurde.
‎Și nu-ți dorești ‎decât să se termine totul.” Știți?
‎Părea să-mi spună:
‎„Coral,
‎du-te!”
‎Și atunci am plecat din oraș.
‎Și iată-mă!
‎Dacă Dumnezeu îți vorbește, ‎nu-l contrazici.
‎Acum tu, Wendy.
‎- Zi-le că ai fost stewardesă! ‎- Nu!
‎- Ba da. ‎- Dar nu acum!
‎Plăcinta cu mere nu e gustoasă ‎fără niște șnaps de mere.
‎Shoturi!
‎Coral!
‎Ce naiba faci?
‎Crezi că sunt proști ‎pe care-i duci cu preșul?
‎Sau le spui ce-ți trece prin minte?
‎Mami, ce-a fost faza aia cu Dumnezeu?
‎Și eu, stewardesă?
‎Ce e amuzant? Nu poți să-mi minți iubita.
‎Wendy, îți fac o favoare.
‎Poftim?
‎Ce favoare?
‎O liniștesc ‎cu o povestioară drăguță, mediocră,
‎ca să nu te mai întrebe ‎despre trecutul tău.
‎Și dacă le spunem adevărul?
‎Nu acum, dar într-o bună zi.
‎Vrei să-i spui lui Toni adevărul?
‎Că s-au pișat unii pe tine pentru bani, ‎iar copilul e al unui client?
‎Iar tu, că te-au legat ‎ca să-ți lărgească curul?
‎Asta vreți să le spuneți? Bine.
‎Eu vreau să zic că am fost răpite.
‎Că a fost un calvar și am fugit. ‎Ce e rău în asta?
‎Am încercat să-i spun adevărul lui Toni ‎de când mi-a cerut mâna. Dar nu pot.
‎Nu-i pot spune „da”,
‎fiindcă mi se pare că l-aș înșela.
‎Fetelor,
‎dacă scoateți la iveală ‎trecutul nostru de căcat,
‎distrugeți tot.
‎Vă veți umple noua viață cu putregai. ‎Va distruge tot. Săruturi, mic-dejunuri…
‎Nu vă dați seama?
‎Veți da iubirea pe altceva.
‎Pe milă,
‎pe îndoieli, pe compasiune.
‎Când vă privesc acum, ‎ei o văd pe Wendy, pe Gina.
‎Dar dacă le divulgați trecutul, ‎ce credeți că vor vedea?
‎Nu se vor mai uita la voi la fel.
‎Teama pe care am trăit-o ‎nu va dispărea.
‎O simt în fiecare noapte. ‎Nu pot dormi din cauza ei.
‎Nu pot respira.
‎Nu mă pot mișca.
‎Nu credeți că meritați
‎să nu mai fie acolo ‎când deschideți ochii dimineața? Nu?
‎Și îi scutim și de poveștile ‎despre împușcături,
‎jafuri și îngroparea de vii ‎a unor bărbați, nu?
‎Mai ales fiindcă ar putea crede ‎că asasinii aceia o să vină cândva
‎la ușa lor, trăgând cu arma ‎și cerându-și banii înapoi…
‎Deci inventați orice vreți, ‎dar să fie ceva frumos!
‎Și distractiv.
‎Ca să nu vă amintească ‎pentru restul vieții.
‎Bine?
‎Nu trageți decât dacă le găsiți împreună, ‎undeva izolat.
‎Ne spuneți mie și lui Darwin. ‎Să nu ucideți una, iar celelalte să scape.
‎Le vom ucide pe toate trei
‎în același timp, fără martori.
‎Să închidem rana asta definitiv…
‎frate!
‎Acea îmbrățișare
‎m-a convins că găsirea și uciderea ‎fetelor era scopul vieții mele.
‎Dar de fapt era scopul vieții altcuiva.
‎Eram ca un soldat ‎din al Treilea Reich care își imaginează
‎cu nenumărate justificări ‎că ceea ce face e corect.
‎Dar asta, doar pentru că cineva ‎i-a parazitat judecata.
‎Petreceam mai mult timp în aer ‎decât la sol.
‎Zburam întruna ‎de la Buenos Aires la… Lima,
‎Bogotá, Chile. Adesea în Chile.
‎Și te-ai săturat de viața aia?
‎M-am săturat să fiu chemată.
‎Ding! „Domnișoară, o pernă.” ‎Ding! „O pătură.”
‎Ding! Lumea e insuportabilă.
‎M-am săturat de asta
‎și de demonstrația procedurii de siguranță ‎dinaintea decolării. Pa!
‎Mie mi se pare supersexy.
‎Fă-o, te rog!
‎Vreau să văd.
‎- Și eu. ‎- Haide!
‎- Și eu. Haide! Fă-o! ‎- Fă-o!
‎Fă-o!
‎Țineți-vă bine!
‎Ia să vedem…
‎Stimați pasageri…
‎această aeronavă are patru ieșiri
‎și două ieșiri de urgență.
‎Două sunt situate în spate, ‎două în față și două pe aripi.
‎În cazul depresurizării cabinei,
‎țineți-vă bine de stewardesă!
‎Gina, e rândul tău. Tu cu ce te ocupai?
‎Eu am avut o slujbă banală.
‎Dansam într-o discotecă, ‎dar am plecat din cauza patronului ciudat.
‎Viața mea n-a fost așa de fermecătoare. ‎N-am străbătut lumea.
‎Dar am vorbit cu Iisus.
‎Am vorbit mult.
‎L-am întrebat multe lucruri, dar…
‎nu mi-a răspuns.
‎Într-o zi, am decis să fug din iadul ăla.
‎N-am mai suportat să lucrez noaptea,
‎să beau când nu voiam să beau,
‎să zâmbesc când nu voiam să zâmbesc.
‎Să-i suport pe jegoșii ăia
‎care credeau că ești la cheremul lor
‎și că îți puteau face orice voiau
‎fiindcă tu dansai acolo
‎și cântai cu celelalte fete…
‎de parcă erai foarte fericită.
‎Asta e.
‎La începutul lunii,
‎când Romeo știa ‎că clienții luaseră salariul,
‎planifica un eveniment special, ‎un spectacol cu fetele lui.
‎Ușile se deschideau la ora stabilită ‎și începea spectacolul.
‎O dată ne-a pus să cântăm ‎ca un cor de școlărițe.
‎Inițial am crezut ‎că voia să ne umilească
‎sau să excite clienții ‎făcându-i să-și imagineze
‎că regulau o școlăriță din cor.
‎Dar n-a fost asta.
‎Ci faptul că, participând la farsă, ‎le spuneam clienților
‎că eram complice la acel joc macabru.
‎„Acceptăm. Ne puteți fute fără remușcări.”
‎Acea primire frumoasă, drăguță
‎nu putea fi preambulul ‎unui viol nocturn în masă.
‎Zilele din pușcărie?
‎Nu sunt zile.
‎Ci misiunile mele.
‎De ce au culori diferite?
‎Pentru țări diferite.
‎Roșu pentru columbieni, ‎verde pentru mexicani, albastru…
‎pentru cei despre care n-am aflat ‎de unde erau.
‎Acum ești bun să te întorci?
‎De ce?
‎Fiindcă una e să te uiți la tatuaje,
‎dar alta… să te uiți la pula mea.
‎Știu care ți-e slăbiciunea, frate.
‎Haide! Întoarce-te!
‎Ce mă-ta sugerezi?
‎Nu sugerez nimic. Respect asta.
‎Sunt un asasin al secolului 21.
‎Cunosc oamenii.
‎Băieți cărora le plac băieții. ‎Fete cărora le plac fetele.
‎Și nu-i nimic.
‎Doar că eu nu sunt așa.
‎Iar dacă eram,
‎tu ești băiatul șefului.
‎Te înșeli și te porți ca un bou.
‎Am văzut cum te-a apucat de mânuță.
‎Iar tu erai fericit, visător,
‎îndrăgostit.
‎Locuiești la el.
‎Îi gătești.
‎Îi iei fetele de la școală.
‎În plus, ai încercat să-i furi banii ‎și te-a iertat.
‎Iar o astfel de trădare… ‎se iartă doar din iubire.
‎Vreau să-ți explic două lucruri.
‎Romeo o fi familia mea,
‎fratele meu,
‎dar nu ne futem unul cu altul
‎și nici nu o vom face vreodată.
‎Doi,
‎rolul tău e să omori curvele alea,
‎nu să te plimbi dezbrăcat ‎cu tatuajele tale,
‎să-mi arăți pula ‎sau să spui aiureli despre viața mea.
‎Așa că ține-ți gura
‎dacă nu vrei să-ți smulg limba cu cleștele
‎ca să termini misiunea în liniște.
‎Înțelegi?
‎Înțeleg.
‎Îți mai spun un ultim lucru.
‎Iar apoi tac.
‎Nu am încredere în tine.
‎Ești genul de ticălos
‎care azi îmi ține spatele,
‎iar mâine îmi fură nevasta și banii.
‎Cum i-ai făcut lui Romeo.
‎Iar în domeniul ăsta,
‎cine trădează o dată
‎va trăda din nou.
‎- Mai vreți ‎margarita‎? ‎- Da!
‎Noi mergem la culcare.
‎- Nu. ‎- Ba da.
‎Nu mai pot sta trează ‎și mă dor gleznele.
‎Dar voi distrați-vă!
‎- Noapte bună! ‎- Noapte bună!
‎Noi…
‎Da? Noi…
‎- Da. ‎- Bine.
‎Distracție plăcută. ‎Facem curat mâine împreună.
‎Distracție plăcută!
‎- Pa! ‎- Salut!
‎Un adevărat exod, nu?
‎Asta-i dragostea.
‎Da.
‎Să nu-ți faci griji pentru barman!
‎Barul stă deschis peste noapte.
‎Mulțumesc.
‎Ascultă, Pau!
‎Ce-ar fi să punem pe „pauză” ‎și să continuăm altădată?
‎Am băut cam prea multe pahare ‎de cocteil și șnaps și…
‎Da.
‎Nicio problemă.
‎Și eu sunt cam pilit. ‎Și trebuie să mă trezesc devreme.
‎Mulțumesc.
‎Ei bine!
‎Mâine, când o să le predau ‎copiilor mahmur,
‎o să mă gândesc ‎la brutăreasa care vorbește cu Domnul.
‎Bun!
‎Ciao!
‎Aveam o firmă,
‎prietene minunate
‎și o casă unde dădeam ‎petreceri minunate seară de seară.
‎Ba chiar și pe cineva ‎care mă făcea să râd.
‎Pau putea deveni partenerul meu.
‎Dar în loc să-i spun să petreacă ‎noaptea cu mine,
‎l-am dat afară.
‎Și am început să îmi amintesc ‎toate suferințele
‎și să mi le repet în minte ‎ca un disc zgâriat.
‎Mă încântau scenele de umilință
‎de parcă voiam să mă torturez ‎că nu puteam trăi, nu puteam dormi.
‎Nu puteam ieși cu un tip încântător.
‎Îmi mințeam prietenele să creadă ‎că nu mai luasem droguri de șase luni.
‎Am retrăit fiecare episod.
‎Deci asta e petrecerea burlacilor?
‎Și ce vreți? Un striptease pentru toți?
‎O sesiune privată pentru mire?
‎Știi ce e aia ‎bukkake?
‎Retrăirea acelor mizerii,
‎a listei nesfârșite de lucruri ‎pentru care mi-era silă de mine,
‎nu făcea decât să-mi provoace ‎teamă și anxietate.
‎Iar atunci,
‎drogurile erau o evadare necesară.
‎De ce faci curat?
‎N-am putut să dorm.
‎Prea multe shoturi. ‎Patul se legăna ca o barcă.
‎Pau a plecat?
‎- E foarte drăguț. ‎- ‎Da. E un înger.
‎Dar am vrut să fiu singură.
‎Te simți bine?
‎Cum merge cu Greta?
‎Bine, o plac. Mult.
‎O plac mult.
‎Așa e, nu?
‎Da.
‎Da. Eu…
‎Nu pot explica. E ceva…
‎E copilăroasă.
‎A venit aici cu bicicleta ‎ca să-mi spună…
‎În acea clipă,
‎pe când o ascultam drogată pe Wendy,
‎am avut o revelație.
‎Am înțeles care era problema mea,
‎de ce nu puteam fi fericită ‎ca prietenele mele.
‎Mă separa de ele o linie.
‎O linie substanțială și variată,
‎formată din toate porcăriile ‎pe care le-am luat în viață.
‎Și mi-a picat fisa. Problema mea ‎nu era clubul sau stima de sine.
‎Ci faptul că fusesem o narcomană șase ani.
‎Credeam că mă drogam ca să alin durerea,
‎dar dependența mă forța să îmi caut motive
‎pentru a rămâne în acel cerc vicios.
‎Cu cât mai mare durerea și mai dură viața,
‎cu atât mai multe scuzele ‎să iau calmante,
‎cocaină, opiu… ‎De aceea nu puteam fi fericită.
‎De aceea l-am făcut pe Pau să plece ‎în loc să dansez cu el.
‎Fiindcă trebuia să mă droghez.
‎Și mai bine fac asta singură.
‎Ce frumos, Wendy! Mă bucur pentru tine.
‎Sincer.
‎Mulțumesc.
‎Dar tu?
‎Șase luni fără droguri, soro!
‎Coral, sunt mândră de tine.
‎Foarte mândră.
‎Ești foarte puternică.
‎Știi cât mă enervai?
‎Niciodată nu știam la ce să mă aștept… ‎Înecată în cadă, moartă într-un accident.
‎Sau dacă făceai supradoză, ‎să vin să te salvez.
‎Muream de frică întruna
‎să nu pățești ceva.
‎S-a terminat.
‎S-a terminat, da?
‎Ce este?
‎Da.
‎„Da” ce?
‎Da, vreau să mă căsătoresc cu tine.
‎Da, vreau să fii tatăl acestui copil. ‎Da, aleg planul B.
‎A fost ultima noapte când am avut o șansă ‎la o viață mai bună.
‎Dar n-am știut asta.
‎Mergem pe plajă, să vedem răsăritul?
‎Fiindcă în zori, norocul nostru ‎avea să se schimbe ireversibil.
‎De ce n-ai mai pus fasole?
‎Dacă gătești, o faci pentru doi.
‎Când gătesc, o fac pentru doi.
‎Înțelegi?
‎Sigur.
‎Să-mi dai o listă ‎cu felurile tale favorite!
‎Bine?
‎Glumesc.
‎Dacă într-o zi, crezi una,
‎iar a doua zi, crezi alta,
‎iar creierul tău e ca un pendul,
‎ce ești tu?
‎Un trapezist.
‎Cum spui tu, omule.
‎Ai îngropat fetele alea ‎sub o placă de beton.
‎Dar apoi le-ai scos de acolo.
‎I-ai furat banii șefului tău.
‎Dar apoi te-ai mutat la el.
‎Azi faci una.
‎Mâine faci pe dos.
‎Tra…
‎pe…
‎zis…
‎tule!
‎Mi se rupe de ce crezi tu.
‎Știu.
‎Ascultă, nimănui nu-i place ‎să i se spună de boala sa mintală.
‎E greu.
‎Pot să-ți dau un sfat?
‎Ia litiu!
‎Slujba asta te face foarte instabil.
‎Eu nu mai iau.
‎Da? Dar știu că te ajută.
‎Vezi?
‎Râzi! Mă ameninți, apoi râzi.
‎Azi îmi pui pistolul în față, ‎mâine mă inviți pe Facebook.
‎Îți dai seama? Vezi?
‎Te îndrăgostești de curviștina lui Romeo, ‎vrei s-o omori, dar o eliberezi.
‎Iar apoi, ea îl omoară pe fratele tău.
‎Cică lui Christian îi trebuia ‎mai mult litiu și mai puțină heroină.
‎Iar ea l-a ucis!
‎Practic, i-a făcut o favoare.
‎Ticălosule!
‎Dacă mai vorbești vreodată ‎de mine sau familia mea, te împușc.
‎Dacă mă împuști tu primul,
‎n-o să apuci să-ți tatuezi linia.
‎Știi de ce, boule?
‎Fiindcă trimit fotografia ‎cu pașaportul tău unor prieteni,
‎ca să nu ieși viu din Spania, ‎dacă se întâmplă așa.
‎De ce te porți așa?
‎A fost doar o glumă.
‎Nu ai simțul umorului.
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu