EN NETFLIX-SERIE
At se Wendy den morgen var som at tænde lyset.
En lille rød pære,
der langsomt brændte klarere og uhyggeligt intenst.
Jeg huskede alt.
Min bror, Namibia, taxiselskabet, vi ville starte.
Pigerne, vi ville efterlade. Men mest huskede jeg min bror.
Det liv, vi nær fik,
og som Wendy og pigerne smadrede, da de skød ham.
Lad os kvæle hende her og nu.
Lad mig gøre mit job, og så er vi skredet.
Hvorfor befrier du mig ikke?
Hvorfor lukker du ikke røven?
Vil du have hele æren?
Al hæderen for dig selv.
Pæren tændte mit hajagtige instinkt.
Hajer kan længe leve fredeligt i akvariet.
Men når de vejrer blod og når havet, vil de dræbe.
Møgkællinger!
Jeg kan ikke gå i høje hæle.
Skat, du er 1,46 høj. Havde du stænger som Rubí, var det noget andet.
Du kunne også have taget flere vitaminer som barn.
-Kom. -Kom, skat. Støt dig til mig.
Kan vi andre, kan du også. Kom.
Du skal ikke se på fødderne, men se lige frem.
Sådan der, flot. Nemlig.
Først et lille skridt og så et til. Og læn dig så bare frem. Sådan.
-Rubí. -Ja?
Har du børn?
Nej, ikke endnu.
Du er så moderlig.
Ja?
Jeg har fundet dem.
Moisés, min bror, du er fandeme en helt. Hvor er de?
De har lejet et hus ved siden af politistationen.
Så politiet er der altid.
Men bare rolig. Alle tre skal nok komme ud.
Og så er det slut. Så sidder de i saksen.
Okay, hør efter.
Tyren og de andre skal holde lav profil.
-Denne gang skal fælden klappe. -Ja.
Hvordan går det med Darwin?
Forestil dig, det er det rene paradis.
To fyre i en autocamper i Almería er jo en ønskedrøm.
Alle tiders!
Okay, tøser, det er en sekundær regulator.
Den skal monteres korrekt.
-Det gælder også inflatorslangen, okay? -Okay.
Godt, tøser. I er klar.
Okay.
Gina.
Det var akavet forleden, men…
…jeg har tænkt over noget, jeg gerne vil vide.
Hvad?
Om barnets far.
Hvad vil du vide?
Ved han, du er gravid?
Selvfølgelig.
Jeg sagde det, men han var ikke så glad, som jeg havde håbet.
Javel.
Hallo.
Jeg mødte ham på arbejdet.
Og der kunne man ikke sådan være gravid.
Fordi vi dansede og alt det der… Og så med mave på.
-Nå, ja. -Ikke?
Det er klart.
Startede du på en frisk for barnets skyld?
Ja.
Toni!
Luk den!
Jeg kommer nu.
Okay.
Dér indså jeg, at mit barn startede det hele.
Det gav mig modet til at flygte fra et hæsligt liv.
Og det gav os tre styrken til at kæmpe mod dem, der jagtede os.
Uanede kræfter til at trodse dem og håbe på friheden.
Efter en indviklet rejse var vi ved målet.
Et nyt liv. Mine fødder i vandet og min familie i bassinet.
Havde mit barn ikke givet mig mod til at konfrontere Romeo,
havde alt været anderledes. Som for mange piger i klubben.
Tiden er gået.
Brigitte.
Kom lige ind på mit kontor.
Ja. Jeg tager lige noget tøj på først.
Hvad for tøj? Et jakkesæt?
Du arbejder nøgen, så tal med mig nøgen.
Kom så, skat.
Sikken fin bikini.
Op med armene.
Du er så oppustet!
-Du er gravid, din klovn. -Romeo, det anede jeg ikke.
En kunde bandt mig og tog mig bagfra. Jeg så ham ikke tage kondomet af.
Mærkede du intet?
-Nej. -Du er professionel.
Din kusse burde være følsom nok til at mærke,
om de knepper dig med præservativet på.
-Dit helbred afhænger af det. -Jeg troede aldrig, det ville ske.
Sæt dig ned. Helt ærligt.
Romeo, jeg tilbagebetaler min gæld.
Når barnet er født, betaler jeg alt, jeg skylder.
Og når du har født?
Skal jeg give ungen flaske, mens du arbejder?
Nej, vi sætter da en vugge ved den runde seng.
Nej, skat. Det kan vi ikke.
-Du skal have en abort. -Nej. Ikke det!
-Jeg kan ikke. Jeg er religiøs. -Hold da op.
Jeg er ret langt henne. Jeg er fem måneder gravid.
Barnet er stort nu.
Så er skadestuen udelukket.
-Vi gør det her. -Nej.
Jo, skat. Vi har udstyret nedenunder til piger som dig.
Du er ikke vores første uansvarlige pige.
Og vil du virkelig have en klam horekarls unge?
Jeg flygtede fra klubben for at redde mit barn.
Og på den måde
reddede mit barn mig.
Hvad så, venner?
I ser så formelle ud på kameraet.
Har du lyst til et spejlæg eller noget?
Nej, skat. Ellers tak.
Selv tak, Romeo.
I har været der en uge. Hvad har I fundet ud af?
De går næsten ikke ud. Og aldrig sammen.
De skal nok gå ud. For at spise, svømme, danse…
De får sgu maden leveret fra en asiatisk restaurant i nabobyen.
Coral går mest ud. Hun har ændret sig meget.
Hun har ny frisure og går med fløjlsklap for øjet.
-Fløjl? -Ja, blodrød klap.
Den mær. Hun har sgu god smag.
-Hvor tager hun hen? -Hun leverer kager til bageriet.
Bageriet? Er de nu konditorer?
En facade for at hvidvaske dine penge.
De bager og kører pengene i banken og runder op med dine penge.
-Sådan hvidvasker de dem. -Hun er kløgtig.
Hun blev uddannet.
Hun har genialt nok tænkt på alt.
Pengene, I tjente, på at sælge deres huller, sluses tilbage til dem.
Som en slags guddommelige retfærdighed. Tror I på karma?
Eller hvad kalder I det?
Vi kalder det "tre kællinger, der røvrender deres alfons".
Og derfor skal de nakkes.
Ham kan jeg lide.
Jeg ville gå ind i huset
og give dem alle tre en kugle for panden.
Er den anden pige eller de to fyre der, er det seks patroner. Hul i det.
Vil du nakke dem 20 meter fra politistationen?
Det er jo dumt.
Ved du, hvad det her er? En lyddæmper.
Ved du, hvad den kan? Dæmpe lyden. Ellers hed den noget andet.
Ro på. Så desperate er vi ikke. Vi venter ti dage.
Lad os se, om karma hjælper os.
Måske går de ud sammen.
Hvor fanden skal du hen?
Ud at handle.
-Hvad fanden er nu det? -Jeg sætter et kamera op hos dem.
Tag hjelmen af.
Skal du hen til bagernes hus?
Ja.
-De sagde, du var strid mod dem. -Mig?
Når du afleverer deres mad, glor du på dem. Du spiller smart.
Nej, jeg…
-Lyver de så? -Jeg afleverer bare…
Nej, men jeg…
Hør her.
Hver gang du leverer mad til dem,
skal du smile.
-Okay. -Vær høflig.
Du glor ikke på deres patter.
Og en gave.
En lille gave hver dag.
Hvad har du der? En nøglering?
-De giver os ikke noget. -Skodfirma.
Måske kan jeg hjælpe.
Tag den.
Og ikke et ord til pigerne.
Forstået.
Jeg prøver at forføre en af dem, så hun må ikke vide noget.
Held og lykke.
Okay. Kør så.
-Et skulderklap, og han leverer gaver. -Det er ingen gave.
Nu kan vi holde øje med, om de går ud.
Hvad sker der så, når vi nakker dem?
Hvad gør politiet, når de opdager kameraet i katten?
Så taler de med buddet. Og hvad siger han?
At han fik den af en spade. Og hvad gør politiet så?
De sporer alle nylige telefonopkald i området.
Hvad sker der, når de opdager de daglige opkald til Tenerife
til den alfons, de flygtede fra for seks måneder siden?
Du bringer mig i fare, din røv.
Hvad fanden har du gang i?
Okay.
Lad ham gå.
Nej. Han skal ingen steder, for klovnen har jo set os.
Og han synes, vi er underlige.
-Passer det ikke? -Nej.
-I er normale. Bare turister. -Fint. Gå så.
Sid ned. Det er Moisés. Jeg hedder Darwin. Vi er ikke turister.
Vi er lejemordere fra Las Novias på Tenerife.
Vi skal nakke de tre bagere, der før var ludere, før de stak af.
Og de skød sgu hans lillebror.
Christian, ikke?
Fred være med ham.
Nu kan du godt gå.
Men han sagde, jeg måtte gå.
Du kan ikke gå nu.
I må ikke gøre mig noget.
Hey!
Har du set glasskæreren?
Der var den.
Se. Der har vi den.
Hvorfor er du ikke kineser?
-Hvad? -Du arbejder for en asiatisk restaurant.
-Ja. -Og?
Fordi indehaverne er ret gamle.
De har kun en søn.
Jeg hjælper dem ret meget, fordi jeg kender alle kystbyerne, så…
-Men du ville gerne være kineser. -Nej.
Jo.
Det ved jeg ikke. Jeg er ligeglad.
Kom her.
Jeg vil ikke.
Nej, du må ikke.
-Nej, nej. -Ind med knolden.
Jeg siger ikke noget!
Jeg går bare og siger intet. Jeg tier stille.
Enten gør du det, eller også gør jeg det.
Men det bliver uden din krop.
Pas på. Sådan.
Stille og roligt.
En lille krave af stanniol for at holde på strålerne.
De skal jo ikke ramme mig.
Hvad foretrækker du?
Medium eller fuld kraft?
-Jeg var ikke strid mod dem… -Fuld kraft.
Fortæl mig alt, der sker, mens det sker.
Det brænder!
Hvad mere?
Det brænder. Lad være.
Hvad fanden laver du?
Et hoved er 34 sekunder om at eksplodere i en mikrobølgeovn.
På fuld kraft.
-Har vi rengøringsmidler? -Er du hjernedød, din røv?
Du stegte hans hoved.
Hvorfor pinte du ham? Han gjorde ikke noget.
Han skulle dø.
Metoden er ligegyldig.
Havde du skudt ham, var han også død af det.
Forskellen på os to er, at jeg nyder mit arbejde.
Jeg er kunstner.
Jeg er dødsæstetiker.
Nyder man ikke jobbet, smadrer det en.
Det har jeg jo forklaret.
Dér indså jeg, at jeg var taberen i historien.
-Jeg satser alt. -Ja!
Tag den!
Før gjorde jeg det for at redde min bror.
Nu reddede jeg et røvhul, der ikke fortjente det.
Så jeg var ikke engang, hvor vi var, da hele lortet startede.
Det var værre nu.
-Går I i seng? -Ja.
Også mig.
Også for Coral.
Den aften, da jeg så hende tage stoffer i smug
og danse helt alene i et tomt lokale, indså jeg, at hendes liv var ret hårdt.
Jeg så mig selv i hendes forfald.
Vi havde et usselt liv, vi ikke kunne undslippe, til fælles.
Så vi var nok begge to store tabere…
Ansigt til ansigt
adskilt af en skærm.
Udover min umættelige tørst efter at dræbe hende
begyndte jeg at føle stor ømhed for hende.
Godmorgen. Her kommer far med morgenmad.
Har du lavet kaffe? Tak.
Jeg elsker den kimono. Hej, skat.
Det ser godt ud!
-Der er mere sukker. -Det er fint.
Put lidt i.
Hvad nu, skat?
-Champagne til morgenmaden? -Toni er god nok.
En skål for jeres havdåb.
Vejrudsigten på lørdag ser fin ud.
I er klar. En let dykning 12-15 meter ned.
I skal se noget fantastisk.
Et skibsvrag 15 sømil fra øen San Andrés.
Helt fantastisk!
-Ja! I bliver eksperter. -Ja, for pokker.
Jeg tager et glas.
Nu sker der noget.
Moisés.
Romeo, pigerne skal på sejltur.
De vil være 15 sømil ud fra kysten på lørdag.
Alle tre sammen.
Det lyder herligt.
En massakre til havs.
Det er en smuk slutning.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen