EN NETFLIX-SERIE
Da jeg så Wendy, gikk det på et lys i hodet mitt.
Et lite, rødt lys
som gradvis ble mer og mer intenst og forstyrrende.
Så husket jeg alt.
Broren min, Namibia, drosjeselskapet vi skulle starte,
og kjærestene vi skulle ha. Men mest av alt, broren min.
Og livet vi nesten hadde, som Wendy og vennene hennes ødela ved å skyte ham.
Vi kan kvele henne her og nå.
La meg gjøre jobben min og stikke.
Slipp meg løs, da.
Kan ikke du holde kjeft?
Vil du ha all æren?
Alle medaljer går til deg.
Det lille lyset vekket hai-instinktet mitt.
Haier kan leve fredfullt i seks måneder i et akvarium.
Men når de lukter blod og kommer ut i havet, må de drepe.
De hurpene.
Jeg kan ikke gå i høye hæler.
Du er 146 cm høy. Det hadde vært noe annet om du hadde beina til Rubí.
Eller så kunne du tatt mer vitaminer som barn.
-Kom igjen. -Hold deg fast i meg.
Om resten klarer det, klarer du det også.
Ikke se på føttene. Se foran deg.
Veldig bra. Sånn, ja.
Små skritt, og så ett til, og len deg helt på skoen.
-Bra. -Rubí.
Ja?
-Har du barn? -Nei, ikke ennå.
Du er så moderlig.
Ja?
Jeg har funnet dem.
Moisés, min bror, du er min jævla skytsengel. Hvor er de?
De har leid et hus ved en politistasjon.
Det er alltid vakter utenfor. Men snart vil alle tre komme ut.
Og da skjer det. Da tar vi dem.
Hør på meg.
Si at Mannebein og de andre ikke må bli sett.
-Vi gjør det riktig denne gangen. -Ok.
Hvordan går det med Darwin?
Se det for deg. En jævla bryllupsreise.
To menn som kjører rundt i Almería sammen. Du kan ikke be om mer.
Herlig!
Jenter, dette er den andre regulatoren.
Den må være trygt festet.
-Og så, slangen til luftpumpen. Ok? -Ok.
Ok, jenter. Dette klarer dere.
Ok.
Gina.
Her om dagen virket det ikke som det passet,
men det er noe jeg bare må spørre deg om.
Hva da?
Barnets far.
Hva vil du vite?
Vet han at du er gravid?
Ja, så klart.
Jeg sa det, men han ble ikke så glad som jeg hadde håpet.
Akkurat.
Du.
Jeg møtte ham på jobb.
Det var uglesett å bli gravid der.
På grunn av dansingen, og den store magen…
-Å ja. -Skjønner du?
Jo da.
Så du startet på nytt for barnets skyld?
Ja.
Toni!
Ta på lokket!
Kommer!
Ok.
Det var da jeg skjønte at barnet mitt var opprinnelsen til alt.
Det ga meg motet til å flykte fra et urettferdig liv.
Det ga også oss tre styrken til å kjempe imot de som jaget oss.
En episk styrke til å forsvare oss og håpe å bli fri.
Etter en lang og vanskelig ferd var vi alle her,
i et nytt liv. Føttene mine var i vannet, og familien min var i bassenget.
Om barnet mitt ikke ga meg motet til å konfrontere Romeo,
hadde historien vært en annen, som for mange av jentene på klubben.
Folkens, det er på tide.
Brigitte.
Kom til kontoret mitt.
Jeg kler på meg og kommer.
Hva skal du kle på deg? Dress?
Du jobber naken. Snakk med sjefen naken.
Kom, snuppa.
For en søt bikini.
Løft armene.
Du er så oppblåst.
-Du ble smelt på tjukken, din tomsing. -Jeg ante ikke det.
En kunde bandt meg på alle fire. Jeg så ham ikke ta av kondomet.
Kjente du det ikke?
-Nei. -Du er profesjonell.
Fitta di burde være følsom nok
til å kjenne om du blir knullet med kondom eller ei.
-Helsa di er avhengig av det. -Jeg trodde ikke det ville skje.
Sett deg ned, herregud.
Jeg skal betale tilbake gjelda mi.
Når barnet er født, skal jeg betale tilbake alt.
Hva skjer når det er født? Skal jeg gi det flaske mens du jobber her?
Nei, vi kan ha en sprinkelseng ved senga.
Nei, vi kan ikke det.
-Du tar abort. -Nei, vær så snill.
-Jeg er troende. -Særlig.
Og jeg er fem måneder på vei.
Babyen er stor nå.
Da kan vi ikke dra til legevakten. Vi gjør det her.
Nei.
Jo, vennen. Vi har en operasjonssal til sånt.
Du er ikke den første uansvarlige jenta vi har hatt her.
Og vil du virkelig ha barnet til en motbydelig horebukk?
Jeg flyktet fra klubben for å redde barnet mitt.
Da jeg gjorde det, reddet barnet mitt meg.
Hva skjer, gutter?
Dere ser så formelle ut på video.
Vil du ha et stekt egg?
Nei, søte deg. Ellers takk.
Bare hyggelig, Romeo.
Dere har vært der i en uke.
Hva har dere?
De går knapt ut. Og aldri sammen.
De vil gå ut.
-For å spise, svømme, danse… -De bestiller takeaway hver dag.
Asiatisk restaurant i nabobyen.
Coral går ut mest.
Hun har endret seg mye.
Hun har ny frisyre og går med fløyelsøyelapp.
Fløyel?
Ja, blodrød.
For ei kjerring. Hun har god smak selv for det.
-Hvor går hun ut? -Leverer kaker på bakeriet deres.
Bakeriet?
Er de bakere, nå?
De hvitvasker pengene dine.
De baker kaker og brød,
og så går de til banken og runder opp med dine penger.
For å hvitvaske de.
Hun er så smart.
-Hun studerte. -Den lille, lure hjernen planla alt.
Pengene du tjente på å selge hullene deres går tilbake til dem.
Det er Guds rettferdighet, eller hva?
Tror dere på karma? Eller hva man kaller det?
Vi kaller det "tre tisper på rømmen som stjal fra halliken sin".
Derfor skal vi kverke dem.
Jeg liker denne fyren.
Jeg hadde gått inn i det huset
og skutt alle tre.
Om de andre jentene eller de to gutta som kommer og går, seks kuler. Faen heller.
Vil du massakrere dem 20 meter fra politiet?
Det er idiotisk.
Vet du hva dette heter? Lyddemper.
Vet du hva den er til? Dempe lyd. Ellers hadde den hett "litt mindre lyd".
Vi er ikke så desperate. Vi venter i ti dager.
Vi får se om vi har karma på vår side og alle tre går ut sammen.
Hvor faen skal du?
Shoppe.
-Hva faen er dette? -Jeg setter et kamera i huset deres.
Ta av hjelmen.
Skal du hjem til bakerne?
Ja.
-De sa du fornærmet dem. -Jeg?
Hver gang du leverer mat, så glaner du på dem.
Du spiller lur.
Nei, ikke i det hele tatt…
-Lyver de, eller? -Jeg bare leverer…
Sikkert ikke, men…
Hør.
Hver gang du leverer mat der,
så smiler du.
-Ok. -Du er høflig.
Ikke se på puppene deres.
Og en gave.
En liten gave hver dag.
Hva har du? Nøkkelring?
-De gir ikke oss noe. -For en drittservice.
Jeg skal hjelpe deg.
Ta denne.
Ikke et ord til jentene.
Greit.
Jeg prøver å forføre en av dem, og hun må ikke finne det ut.
Lykke til, da.
Greit. Stikk.
-Klapp på ryggen, og han drar med gaven. -Det er ikke en gave.
-Det er for å spionere på dem. -Hva tror du vil skje når vi dreper dem?
Hva gjør politiet når de oppdager et kamera i katten?
De går til budet. Og hva sier han?
En idiot ga den til ham. Og hva gjør politiet da?
De sporer alle telefoner som har vært i området.
Hva skjer når de skjønner at en av dem ringte daglig til Tenerife,
nemlig halliken som de rømte fra for seks måneder siden?
Du setter meg i fare, din kødd.
Hva faen gjør du?
Greit.
Slipp gutten.
Nei, for den kødden har sett ansiktene våre.
Og han mener vi er to raringer.
-Har jeg rett? -Nei.
-Normale menn, ok? Turister. -Greit. Gå.
Sitt stille. Han er Moisés, jeg er Darwin. Vi er ikke turister.
Vi er leiemordere fra Las Novias-klubben i Tenerife.
Vi skal drepe de tre bakerne, som var horer før,
men som rømte. Og de skjøt lillebroren hans.
Christian, sant? Måtte han hvile i fred.
Nå kan du gå.
Men… han sa jeg kunne gå.
Du kan ikke gå nå.
Ikke skad meg, vær så snill.
Hei.
Har du sett glasskniven min?
Her er den.
Se på den. Her var den.
-Hvorfor er du ikke kinesisk? -Hva?
-Du jobber på asiatisk restaurant, sant? -Jo.
Så?
Fordi eierne er gamle og…
…de har bare én sønn.
Jeg hjelper dem en del
fordi jeg kjenner alle byene på kysten.
-Men du vil være kinesisk. -Nei.
Jo.
Jeg vet ikke.
Jeg driter i det.
-Kom her. -Nei, vær så snill.
Nei, vær så snill.
-Vær så snill. -Inn med hodet.
Jeg sier ingenting.
Jeg bare går. Jeg sier ikke et ord.
Enten så putter du hodet inn, eller så gjør jeg det. Og det blir uten kroppen.
Forsiktig. Der.
Rolig.
En liten foliekrage,
så strålingen ikke lekker ut.
Den må ikke nå meg.
Hva foretrekker du,
medium eller høy varme?
-Jeg fornærmet aldri jentene… -Høy, da.
Du forteller meg alt som skjer, akkurat som det skjer.
Det svir!
Hva mer?
Det svir. Vær så snill.
Hva faen gjorde du?
Det tar 34 sekunder for et hode å sprenge i en mikrobølgeovn.
På høy varme.
-Har vi ovnrens? -Hva slags hjerneløs kødd er du?
Du stekte hodet hans.
Hvorfor tortur? Han gjorde ingenting.
For å drepe ham. Spiller det noen rolle hvordan?
Du hadde skutt ham, men fortsatt drept ham.
Forskjellen er at jeg nyter det jeg gjør.
Jeg er en kunstner.
Jeg er dødens estet.
Og du må nyte det. Ellers vil jobben bare dra deg ned.
Jeg har sagt det før.
Det var da jeg skjønte at jeg var taperen i denne historien.
-Jeg er med! -Ja!
Ta den!
Før gjorde jeg det for å redde broren min.
Nå reddet jeg den dritten som ikke fortjente det.
Jeg var ikke engang der jeg var i starten av historien.
Det var verre.
-Skal dere sove? -Ja.
Jeg også.
For Coral også.
Å se henne ta dop i hemmelighet den kvelden
og danse alene i et tomt rom fikk meg til å innse at livet hennes ikke var en fest.
Jeg så meg selv i hennes undergang.
Vi var forent av et elendig liv vi ikke kunne slippe unna.
Så vi var vel de to store taperne…
…ansikt til ansikt,
skilt av en skjerm.
Og sammen med min ustoppelige lengsel etter å drepe henne,
begynte jeg å føle en utrolig ømhet for henne.
God morgen.
Pappa er her med frokost.
Har du lagd kaffe? Takk.
Jeg elsker den kåpen. Hei, kjære.
Det ser utrolig ut.
-Det er mer sukker. -Nei takk.
Ha litt oppi.
Hva er dette, kjære?
Champagne til frokost?
Jeg liker Toni.
Dette er for sjødåpen deres.
Været skal være fint på lørdag.
Dere klarer det. Et enkelt dykk, maks 12-15 meter.
Vi drar til et fantastisk sted.
Et skipsvrak 15 mil unna San Andrés-øya.
Dere blir forbløffet.
-Ja! Dere blir eksperter. -Ja, sir.
Jeg tar et glass.
Nå snakker vi.
Moisés.
Romeo, jentene skal ut på båt.
De skal være 15 mil unna kysten, på lørdag.
Alle tre, sammen.
Vidunderlig.
En massakre på sjøen.
For en vakker slutt.
Tekst: Ekaterina Pliassova