‎UN SERIAL NETFLIX
‎Când am văzut-o pe Wendy, ‎mi s-a aprins un bec.
‎Un beculeț roșu,
‎care a devenit treptat ‎tot mai intens și răscolitor.
‎Apoi, mi-am amintit tot.
‎Fratele meu, Namibia, ‎compania de taxi pe care o plănuiam
‎și iubitele pe care urma să le avem. ‎Dar mai ales frate-meu.
‎Și viața pe care Wendy și prietenele ei ‎ne-au refuzat-o împușcându-l.
‎O putem sugruma aici, pe loc.
‎Lasă-mă! Îmi fac treaba și plecăm de aici.
‎De ce nu-mi dai drumul?
‎- De ce mă-ta nu taci din gură? ‎- Vrei să fie doar meritul tău?
‎Să iei doar tu medaliile.
‎Becul mi-a trezit instinctul de rechin.
‎Rechinii pot viețui pașnic ‎într-un acvariu șase luni.
‎Dar când simt miros de sânge ‎și ajung în mare, trebuie să ucidă.
‎Japițele!
‎Nu știu să merg pe tocuri.
‎Scumpo, ai 1,46 metri. Dacă aveai ‎picioarele lui Rubí, era altceva.
‎Altfel,
‎trebuia să fi luat vitamine ‎când erai mică.
‎- Haide! ‎- Vino, iubito! Ține-te de mine!
‎Dacă noi putem, poți și tu. Vino!
‎Nu te uita la picioare! Privește înainte!
‎Așa, foarte bine. Așa.
‎Un pas mic, apoi încă unul, ‎iar apoi te apleci.
‎- Așa. ‎- Rubí!
‎Da?
‎Tu ai copii?
‎Nu, încă nu.
‎Ești foarte mămoasă.
‎Te ascult.
‎Acum le-am găsit.
‎Moisés, fratele meu,
‎ești îngerul meu păzitor, futu-i! ‎Unde sunt?
‎Au închiriat o casă ‎lângă o secție de poliție.
‎Sunt gardieni în față.
‎Dar lasă! Curând o să iasă toate trei.
‎Acela e momentul.
‎Atunci le prindem.
‎Bine, ascultă-mă!
‎Zi-le lui Caltaboș și celorlalți ‎să fie discreți!
‎- De data asta lucrăm ca lumea. ‎- Bine.
‎Cum merge cu Darwin?
‎Îți imaginezi. Ca în luna de miere.
‎Doi tipi într-o dubiță, în Almería. ‎Nu poți cere mai mult.
‎Minunat!
‎Fetelor, asta e sursa auxiliară de aer.
‎Trebuie fixată bine.
‎Iar apoi, furtunul, la compresor, da?
‎Bine.
‎Așa. O să reușiți.
‎Bine.
‎Gina!
‎Deunăzi nu a părut ‎momentul potrivit, dar…
‎e ceva la care mă tot gândesc ‎și trebuie să te întreb.
‎Ce?
‎Tatăl copilului.
‎Ce vrei să știi?
‎El știe că ești însărcinată?
‎Da, desigur.
‎I-am spus, dar nu s-a bucurat ‎cum am sperat.
‎Așa deci.
‎Măi!
‎L-am cunoscut la muncă.
‎Iar acolo nu dădea bine ‎să rămâi însărcinată.
‎Acolo dansai, chestii, ‎iar cu burta mare…
‎- Da. ‎- Știi?
‎Sigur.
‎Și ai început o viață nouă pentru bebeluș?
‎Da.
‎Toni!
‎Acoper-o!
‎Vin acum!
‎Bine.
‎Atunci mi-am dat seama ‎că totul pornise de la bebeluș.
‎El mi-a dat curajul să fug ‎de o viață nedreaptă.
‎Și ne-a dat nouă tăria să ne batem ‎cu cei care ne urmăreau.
‎Tăria să le ținem piept ‎și să sperăm să fim libere.
‎După o cale lungă ‎și întortocheată, aveam o viață nouă.
‎Cu picioarele în apă ‎și familia în piscină.
‎Dacă bebelușul nu-mi dădea curaj ‎să-l înfrunt pe Romeo,
‎povestea ar fi fost alta, ‎cum a fost cu multe fete de la club.
‎Fetelor, a venit timpul.
‎Brigitte!
‎Vino în biroul meu, te rog!
‎Sigur. Pun ceva pe mine și vin.
‎Ce vrei să pui? Un costum?
‎Lucrezi goală. Poți vorbi așa cu șeful.
‎Haide, draga mea.
‎Ce bikini drăguț!
‎Ridică brațele!
‎Ești foarte balonată!
‎- Ai rămas gravidă, proasto! ‎- Romeo, nu mi-am dat seama.
‎Un client m-a legat. Nu l-am văzut ‎când și-a scos prezervativul.
‎Nu ai simțit?
‎- Nu. ‎- Ești profesionistă.
‎Fofoloanca ta ar trebui să-ți spună
‎dacă ești futută cu sau fără protecție.
‎- La mijloc e sănătatea ta. ‎- Jur că nu m-am așteptat.
‎Hai, așază-te! Doamne!
‎Romeo, îmi achit datoria.
‎După ce se naște copilul ‎îți plătesc tot.
‎Și când se naște?
‎Îl duc acasă și-i dau biberon ‎cât tu lucrezi?
‎Nu, putem instala un pătuț ‎pe patul rotund.
‎Nu, iubito. Nu putem face asta.
‎- Faci avort. ‎- Nu. Te rog!
‎- Nu pot. Sunt credincioasă. ‎- Ei poftim!
‎Iar sarcina e avansată. ‎Sunt în luna a cincea.
‎Copilul e măricel deja.
‎De-aia nu vom merge la UPU.
‎- Îl facem aici. ‎- Nu.
‎Ba da. Avem jos o sală de operații ‎pentru așa ceva.
‎Nu ești prima fată inconștientă de aici.
‎În plus, chiar vrei copilul unui curvar?
‎Am fugit de la club ‎ca să salvez viața copilului.
‎Iar astfel,
‎el m-a salvat pe mine.
‎Ce faceți, băieți?
‎Ce formali sunteți în apelul ăsta!
‎Îți prăjesc un ou, ceva?
‎Nu, draga mea. Mersi.
‎Cu plăcere, Romeo.
‎Sunteți acolo de o săptămână. ‎Ce aveți?
‎Nu prea ies. Niciodată toate trei.
‎Vor ieși.
‎Să mănânce, să înoate, să danseze…
‎Comandă mâncare zilnic.
‎De la un restaurant oriental.
‎Coral iese cel mai des.
‎S-a schimbat mult, Romeo.
‎Are o nouă tunsoare ‎și un petic de catifea peste ochi.
‎Catifea?
‎Da, roșu închis.
‎Ce japiță! Până și la asta ‎are gusturi bune.
‎- Încotro iese? ‎- Să ducă prăjituri la brutăria lor.
‎Brutărie?
‎Acum sunt brutărese?
‎E de fațadă, Romeo, ca să spele banii tăi.
‎Fac prăjituri și pâine
‎și duc încasările la bancă, ‎rotunjite cu banii de la tine.
‎Ca să-i spele.
‎E foarte isteață.
‎A făcut facultatea.
‎A plănuit totul cu mintea ei.
‎Banii pe care i-ai făcut ‎vânzându-le orificiile se întorc la ele.
‎E justiția divină, nu credeți?
‎Voi credeți în karma?
‎Sau cum îi ziceți?
‎Noi îi spunem „trei japițe ‎fură de la proxenetul lor”.
‎Și de aceea le vom lichida.
‎Îmi place tipul ăsta.
‎Eu aș intra în casa aia
‎și aș băga un glonț în toate trei.
‎Dacă e și fata cealaltă ‎sau ceilalți doi tipi,
‎atunci, șase gloanțe. Ce naiba!
‎Vrei să-i masacrezi ‎la 20 de metri de poliție?
‎E o prostie.
‎Știi cum se numește ăsta?
‎Un amortizor.
‎Știi pentru ce e? Să amortizeze. ‎Altfel, îi spunea „liniștitor”.
‎Ușurel! Nu suntem așa de disperați. ‎Așteptăm zece zile.
‎Să vedem dacă ține cu noi karma
‎și ies de acolo toate trei.
‎Unde naiba te duci?
‎La cumpărături.
‎- Ce naiba e asta? ‎- Pun o cameră video în casa fetelor.
‎Dă-ți jos casca!
‎Te duci la casa brutăreselor?
‎Da.
‎- Au zis că ai fost nepoliticos. ‎- Eu?
‎De câte ori mergi acolo, ‎le măsori din priviri. Faci pe deșteptul.
‎- Au inventat? ‎- Eu doar le duc…
‎Poate că nu, dar eu…
‎Uite!
‎De câte ori le duci o comandă,
‎zâmbești.
‎- Bine. ‎- Ești politicos.
‎Nu te uiți la țâțele lor.
‎Și un dar.
‎Un cadou mic zi de zi.
‎Ce ai? Un breloc?
‎- Nu ne dau nimic. ‎- Ce serviciu de rahat!
‎Să văd dacă te pot ajuta.
‎Ia asta!
‎- Nicio vorbă fetelor despre asta. ‎- Sigur.
‎Încerc să o seduc pe una dintre ele, ‎dar nu vreau să afle.
‎Atunci, baftă!
‎Bine. Du-te!
‎Și dus a fost cu un cadou.
‎Nu e un cadou.
‎Le spionez ca să știu când ies.
‎Și ce se întâmplă când le omorâm?
‎Ce face poliția ‎când descoperă camera video?
‎O să-l salte pe puști. Și ce le va spune?
‎Că i-a dat-o un idiot. ‎Și atunci, ce va face poliția?
‎Va verifica toate telefoanele ‎care s-au aflat aici.
‎Și când își dau seama ‎că de pe unul s-a sunat zilnic în Tenerife
‎chiar la proxenetul de unde au fugit ‎acum șase luni?
‎Mă pui în pericol, ticălosule.
‎Ce naiba faci?
‎Gata!
‎Lasă-l în pace!
‎Nu. Nu-l las, fiindcă ne-a văzut fețele.
‎Și crede că suntem doi ciudați.
‎- Așa e sau nu? ‎- Nu.
‎- Tipi normali, nu? Turiști. ‎- Bine. Du-te!
‎Nu te mișca! El e Moisés, eu sunt Darwin. ‎Nu suntem turiști.
‎Ci asasini ‎de la clubul Las Novias din Tenerife.
‎Vrem să ucidem brutăresele, ‎care au fost prostituate,
‎dar au fugit.
‎Și i-au omorât fratele.
‎Christian, nu?
‎Fie odihnit!
‎Acum poți pleca.
‎Dar… a zis că pot pleca.
‎Nu poți pleca acum.
‎Te rog, nu-mi face nimic!
‎Măi!
‎Mi-ai văzut cuțitul pentru sticlă?
‎Uite-l!
‎Iată-l! Aici era.
‎De ce nu ești chinez?
‎Ce?
‎Lucrezi într-un local oriental, nu?
‎Da.
‎Deci?
‎Fiindcă proprietarii sunt bătrâni și…
‎au un singur fiu.
‎Și îi ajut mult
‎fiindcă știu toate orașele ‎de pe coastă, deci…
‎- Dar ți-ar plăcea să fii chinez. ‎- Nu.
‎Da.
‎Nu știu.
‎Mi-e totuna.
‎Vino încoace!
‎Nu, te rog!
‎Nu. Nu, te rog!
‎- Te rog. ‎- Bagă capul acolo!
‎N-o să spun nimic.
‎Mă duc și gata. ‎Nu spun nimănui nimic.
‎Ori îl bagi tu, ori ți-l bag eu.
‎Și va fi fără corpul tău.
‎Cu grijă. Așa.
‎Încet.
‎Un guler de folie,
‎ca să nu se scurgă radiațiile.
‎Nu vrem să ajungă la mine.
‎Ce preferi?
‎Medie sau ridicată?
‎- Niciodată n-am jignit fetele. ‎- Ridicată atunci.
‎Spune-mi tot ce se întâmplă, pe loc!
‎Mă arde.
‎Ce altceva?
‎Mă arde. Te rog!
‎Ce naiba ai făcut?
‎În 34 de secunde, un cap de om ‎explodează la microunde.
‎Când e pe „ridicată”.
‎- Avem degresant? ‎- Ce idiot smintit mai ești și tu?
‎I-ai gătit capul, la naiba.
‎- De ce l-ai torturat? N-a făcut nimic. ‎- Ca să-l omor.
‎Ce-ți pasă cum o fac?
‎Tu l-ai fi împușcat, dar tot l-ai fi ucis.
‎Diferența dintre noi ‎e că mie îmi place ce fac.
‎Eu sunt un artist.
‎Un estet al morții.
‎Și trebuie să-ți placă. ‎Altfel, slujba asta te sufocă.
‎Ți-am spus-o deja.
‎Atunci am înțeles ‎că în povestea asta eu eram pierzătorul.
‎- Mă bag. ‎- Da!
‎Ia de aici!
‎Cândva am făcut-o ca să-mi salvez fratele. ‎Acum salvam un rahat care nu merita.
‎Și nici măcar nu eram ‎în aceeași situație ca la început.
‎Ci mai rău.
‎- La culcare? ‎- Da.
‎Și eu.
‎La fel și Coral.
‎În seara aia, când am văzut-o ‎drogându-se pe ascuns
‎și dansând singură ‎într-o cameră goală,
‎am înțeles ‎că viața ei nu era o petrecere.
‎Și m-am regăsit în decăderea ei.
‎Eram uniți de o viață mizerabilă ‎de care nu puteam scăpa.
‎Noi eram cei doi mari perdanți…
‎față în față,
‎despărțiți de un ecran.
‎Iar atunci, în paralel ‎cu dorința mea de a o opri,
‎am început să simt ‎o imensă afecțiune pentru ea.
‎Bună dimineața!
‎A venit tati cu micul-dejun.
‎Mi-ai făcut o cafea? Mersi.
‎Îmi place halatul ăsta. Iubi!
‎Arată grozav!
‎- Mai e zahăr. ‎- E în regulă.
‎Pune un pic!
‎Ce e asta, iubitule?
‎Șampanie la micul-dejun.
‎Îmi place Toni.
‎E pentru botezul vostru în mare.
‎Sâmbătă, prognoza meteo e bună.
‎Puteți s-o faceți. ‎O scufundare simplă, maximum 15 metri.
‎Vă duc undeva minunat.
‎O epavă la 15 mile marine ‎de insula San Andrés.
‎O să vă termine.
‎- Da! O să fiți experte. ‎- Da.
‎Vreau un pahar.
‎Așa mai merge.
‎Moisés.
‎Romeo, fetele vor ieși cu barca.
‎Sâmbătă vor fi la 15 mile de coastă.
‎Toate trei, împreună.
‎Ce minunat!
‎Un masacru pe mare.
‎Ce final frumos!
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu